100 
Mødet "es 22 Marts. 
H.. Docent Thomsen holdt følgende Foredrag: 
»Om de chemiske Processers almindelige Charakteer og en 
paa denne bygget Affinitetslære.« 
Iblandt de chemiske Processer have ligefra Chemiens' Barn- 
dom indtil vore Dage Forbrændingsphænomenerne særligt til- 
trukket sig ikke alene Chemikernes, men ogsaa den større 
Mængdes Opmærksomhed. Den Livlighed, med hvilken disse 
Phænomener udvikle sig, den hemmelighedsfulde Forsvinden af 
mangt et brændende Stof, den stærke Udvikling af Varme og 
Lys og Flammens ødelæggende Virkning, Alt dette maatte 
i langt højere Grad fængsle Opmærksomheden, end Jernets 
Rusten og Stenens Hensmuldren, der vel ere fremtrædende 
nok til ikke at kunne undgaae den udholdende lagttager, 
men dog skride for langsomt frem til at fængsle Mængdens 
flygtige Blik. 
Faa ere de brændbare Stoffer, som Naturen byder; de ind- 
skrænke sig i Hovedsagen til Svovl, Kul, Plantestoffer og de 
mineralske Olier og Harpixer; men Chemikerne lærte efter- 
haanden at fremstille mange Stoffer, som kunne brænde med 
større eller mindre Lethed. Overeensstemmelsen imellem for- 
skjellige Stoffers Forbrændingsphænomener ledede til Opstillingen 
af Theorier, der vel i Begyndelsen vare af en reen philosophisk 
Natur, uden tilstrækkeligt experimentalt Grundlag, men dog alle- 
rede fra Aaret 1772, da Lavoisier udtalte den Sætning: For- 
brænding er Iltning, førtes ind paa den rette Vei. Det brændende 
Svovl og det glødende Kul forene sig med Ilt af Luften og 
danne derved Forbindelser, Svovlsyrling og Kulsyre, der som 
Luftarter blande sig med den atmosphæriske Luft. Svovlet og Kullet 
forsvinde tilsyneladende; men Forbrændingsprodukterne findes 
