… 106 
Stenen bringes ud af sin Ligevægtsstilling og begynder sin rul- 
lende eller glidende Bevægelse, saaledes gaaer det ogsaa med 
de chemiske Stoffer. 
Ligesom der stedse udvikles den samme Arbeidsmængde, 
naar et Legeme falder igjennem den samme lodrette Høide, 
uafhængigt af den Vei, som Legemet iøvrigt maatte gjennem- 
løbe, og Tiden, som dertil udfordres, saaledes gaaer det ogsaa med 
den ved de chemiske Foreninger fremtrædende Arbeidsmængde ; 
den er uafhængig af Tiden, som medgaaer til Forbindelsens Dan- 
nelse, og af den Maade, paa hvilken denne bringes tilveje. Om 
en Forbindelse imellem to Stoffer skeer direkte, eller om der 
først dannes mellemliggende Forbindelser, er uden Indflydelse 
påa Slutningsresultatet. 
Chemisk forskjellige Stoffer, som komme i Berøring med 
hinanden, ere altsaa i en ustadig Ligevægtstilstand; den chemiske 
Proces indtræder, saasnart denne forstyrres. Men ikke altid er 
Resultatet den inderligste Forening; de kunde indtræde i en 
anden ustadig Ligevægtstilstand, som de først forlade, naar en ny 
Impuls indleder deres inderligere Forening. Dette Forhold frem- 
kalder de Phænomener, som kaldes Isomeri; mangen en chemisk 
Forbindelse vil ved en eller anden ydre Indvirkning, f. Ex. 
ved en Opvarmning, omdannes til en inderligere Forbindelse, 
og denne Omdannelse ledsages da af en Varmeudvikling, der ofte 
bringer Legemet til at gløde. Stenen, som ruller ned ad Bjer- 
get, frembyder et lignende Forhold; Jordens Tiltrækning vilde 
først skee fuldkommen Fyldest, naar Stenen faldt paa Havets 
Bund; men de Hindringer, som fremtræde, bringe Stenen i mid- 
lertidig Hvile paa mangt et Sted, som den først ved en ny Im- 
puls kan forlade. 
De nys omtalte Forhold fremtræde endnu tydeligere ved 
sammensalte chemiske Dekompositioner, ved hvilke Forbindelser 
samtidigt adskilles og dannes. Adskillelsen af en Forbindelse 
ved et andet Stof kan ifølge det Udviklede kun da foregaae, 
naar de nye Forbindelser ved deres Dannelse frigjøre en større 
