122 
Ved enhver sammensat chemisk Proces, som bestaaer i en 
samtidig Adskillelse af bestaaende Forbindelser og Dannelse af 
nye, er der et Arbeide, som skal udrettes. Den ene Deel af de 
forskjellige enkelte Processer, som ere Led i den samlede che- 
miske Proces, giver den Arbeidsmængde, som udfordres til at 
frembringe den anden Deel af Processen. Her ere altsaa to 
eensartede Kræfter tilstede, som virke i modsat Retning, og 
den Stærkeres Ret gjør sig gjældende. Men man kunde ogsaa 
tænke sig Kampen ført imellem to ueensartede Kræfter; man 
kunde tænke sig en chemisk Forbindelse adskilt ved den Arbeids- 
mængde, som tilføres udenfra som Elektricitet, Varme, Lys eller 
i en anden Form. Med Hensyn til Elektricitetens chemiske 
Virkning stiller Forholdet sig ligesaa bestemt, som ved de reent 
chemiske Virkninger; thi Adskillelsen vil kunne foregaae, naar 
den elektriske Strøms elektromotoriske Kraft er større end Af- 
finiteten imellem de Stoffer, som skulle adskilles, og Forbin- 
delsen overhovedet leder Elektricitet. Derimod er Forholdet med 
Hensyn til den Rolle, som en udenfra tilført Varme- eller Lys- 
mængde kan spille, endnu meget uklar; thi den har endnu kun 
i overordentligt ringe Grad været Gjenstand for Undersøgelse. 
Det er ingen Tvivl underkastet, at Affiniteten forandrer sig med 
Varmegraden, ved hvilken den bestemmes, og de i Affinitets- 
tavlerne indeholdte Størrelser kunne derfor kun betragtes som 
nøiagtige Udtryk for Affiniteten ved Varmegrader, der ligge 
under Vandets Kogepunkt. Der er imidlertid Grund til at an- 
tage, at mange af disse Tal ikke væsentligt forandre deres ind- 
byrdes Forhold, førend Varmegraden naaer 4—500 Grader, 
hvilket synes at fremgaae af de mange Anvendelser, som Tal- 
lene finde paa Processer, som foregaae ved højere Varme- 
grader. 
Saaledes aabner sig da en vid Mark for fremtidige Under- 
søgelser, hvis Resultater ville føre Chemien fra sit nuværende 
empiriske Standpunkt og nærme den til de exakte Videnskaber. 
