123 
Naar man først har lært Affinitetens Størrelse og dens Foran- 
dring med Varmegraden at kjende, vil man sikkert kunne føre 
sin Beregning, og derved undgaae mangt et møisommeligt og resul- 
tatløst Forsøg, og man vil da kunne sammenføie Chemiens 
næsten utallige, mere eller mindre løst sammenhængende lIagt- 
tagelser til et sluttet Hele af indbyrdes afhængige Phænomener. 
Affinitetstavlerne og Affinitetslæren i deres nuværende Skik- 
kelse og Udstrækning kunne kun betragtes som Resultatet af et 
indledende, et orienterende Arbeide, ved hvilket det var mig af 
større Vigtighed at komme til enkelte, almindelige Synspunkter, 
end at fordybe mig i en enkelt Deels Detail. De opstillede 
Sæfninger ere vel alle mere eller mindre Gisninger, naar man 
betragter dem fra Iagttagelsernes Standpunkt; men de ere nød- 
vendige Conseqventser af den samme Grundtanke; er denne 
rigtig, da ere hine det ogsaa. 
Den Overeensstemmelse imellem Erfaring og Theori, paa 
hvilken jeg i det Foregaaende har anført mange Exempler, 
og hvis Antal kunne forøges meget betydeligt, vil vække 
Tillid til den nye Lære, og drage mangen en Forsker ind paa 
de nye Undersøgelsers Gebeet; og naar kun en ringe Deel af 
den Arbeidskraft, som anvendes til at forøge Chemiens Alt over- 
vældende store Materiale, blev anvendt i den nye Læres Tjeneste, 
vilde Affinitetslæren snart fremtræde i en Skikkelse, der i rige- 
ligt Maal vilde erstatte Tiden og Kraften, som blev anvendt 
til den nye Læres Fremme. 
