186 
Rotterodamus har fundet 1 Joh. V. 7 i en nutildags ubekjendt 
Codex. 
Det forholder sig dermed saaledes. Erasmus havde i sine 
to første Udgaver af det græske NæÆT. udeladt 1 Joh. V. 7, fordi 
han ikke havde fundet de omtvistede Ord i noget græsk Haand- 
skrift. Imod de hæftige Bebreidelser og Anklager, som i denne 
Anledning rettedes mod ham, forsvarer han sig ved at oplyse, 
påa hvor svage Åutoriteter de støttedes. Men i samme Åar 
(1522), som Erasmus tredie Gang udgav det N. T., tilføjer han 
i sin Apologia ad Stunicam: »Verum tamen nequid dissimu- 
lem, repertus est apud Anglos græcus codex (— han siger altsaa 
ikke, at han selv har seet denne Codex eller havt den ihænde —), 
in quo habetur, quod in vulgatis deest.  Scriptum est enim ad 
hunc modum 
OT Tes1c &lciv of mægtvgovvtsc év 1m ovexvm ITa1n%9, 
Aoyoc, xær Ilvsvuw, xav ovtovr oi tosic év 80. Kor 
TQELG &LOWW MaQTVQOVVTEG &v 77 Yn%, TTVEVvue , von xae 
aiua.”) Er tyv uagtvorav tøv avdgmrwæv etc. 
Ex hoc tgitur codice Britannico reposuimus, quod in nostris 
dicebatur deesse, ne cui sit causa calumniandi.  Quwanguam et 
hune suspicor ad Latinorum codices fuisse castigatum. Postea- 
quam enim Græct concordiam inierunt cum ecclesia Bomana, 
studuerunt et hac in parte cum Romanis consentire«. — Altsaa 
ikkun med dette engelske Haandskrift til Hjemmel optog Eras- 
mus i sin tredie Udgave af det N.T. (1522) det omtvistede Sted 
i Texten, omendskjøndt hans ovenanførte Yttringer vise, hvor 
ringe Autoritet han tillagde hint Vidne. Alligevel findes 1 Joh. 
V. 7. 8. i den sidstnævnte Erasmiske Udgave ikke aldeles saa- 
ledes, som Erasmus paa det ovenanførte Sted havde angivet den 
engelske Codex's Text; thi efter aysvua i V. 7 findes i Erasmi 
”) Af Erasmus" udtrykkelige Forundring over, at Ordene xar ci te8rs £is 
to év slow ikke fandtes, seer man, at disse sidste Ord ikke ved nogen 
Uagtsomhed ere forbigaaede i hans Angivelse. 
