191 E 
Variant var -mere bekjendt og mere omdebatteret end 1 Joh. 
Vee) 
Det er besynderligt, at Wieselgreen ikke lægger større Vægt 
paa, at 1 Joh. V, 7 findes i den Complutensiske Polyglotte; thi 
deels beraabe dens Udgivere sig paa, at have benyttet de ældste 
og paalideligste Haandskrifter, deels findes Stedet her i en Skik- 
kelse, der — afvigende saavel fra Texten i Erasmi 3die Udg. 
som fra Stephanus” Text, der blev den senere almindeligere ved- 
tagne — ikke strax som i Cod. Montfort. forraader sig som 
uheldig Oversættelse af den Zatønske Bibel. I den Compl. Udg. 
læses nemlig: 
OTL TQELG &ELGiv o£ uXOTVQ90VvTSG åv TW OV0AVN, 0 7770, 
0 Åoyoc xxi 70 dyrov mvevua. Kær oit Tostig &ic To 
év &101,. Kar toerg &iøiv of uxQTVvQ0VvvTE« Ét 775 YNS, 
TO Tvevu«, xar TO vdmQ xa&L TO &iua.”) Er tyv ua9- 
Tvorav Tav vd. 
Imidlertid have Udgiverne af dette Bibelværk kun givet høist 
ufuldstændige Efterretninger om de Haandskrifter, hvilke de have 
benyttet, og de derom anstillede Undersøgelser have ført til 
det Resultat, at de just ikke kunne have havt nogen hai Alder. ””) 
I sine Stridigheder med Erasmus beraaber een af Udgiverne, 
den omtalte Stunzca, sig oftere paa en Codex Øhodiensis (der 
nu ikke kjendes), men han har hverken beraabt sig paa denne 
eller overhovedet paa nogensomhelst græsk Codex for 1 Joh. 
V, 7. Derimod bliver han staaende ved Henviisning til de la- 
”) S. Griesbach a. St. p. [6]. 
”) Her mangler altsaa Ørdene xcr ov TES &LG TO &vV &L01. 
””V »Complutenses quidem vetustissimos suos codices jactant, sed hoc par- 
tim intelligendum est ex usu loquendi istius temporis, quo codices 200 
aut 300 annorum vetustissimi vocari solebant, partim vanæ ostentationi 
editorum debetur. Gum enim complutensis editio nunqvam fere cum 
vetustissimis codicibus et Patribus consentiat contra juniores libros, sed 
ubique cum recentioribus conspiret contra vetustos: dubitari nequit, li- 
bros a Complutensibus adhibitos recentioribus esse accensendos, Griesb. 
Prolegg. p. VI sq. 
13 
