Fed 3 
ligeledes en africansk Kirkcfader fra sjette Aarh. (+ 533), der 
virkelig synes at have anseet Cyprians Ord for at være et Bibel- 
citat, hvorom han vel ogsaa af den Grund kunde saa meget 
mindre tvivle, som han formodentlig selv fandt Stedet i Joh. 
V, 7 i sin Bibel. 
Thi vistnok synes Meget at vidne om, at allerede fra sidste 
Halvdeel af dte Aarh. fandtes det omtvistede Bibelsted i mange 
latinske Haandskrifter. 
"Resultatet af Undersøgelserne om de sidstnævnte er nemlig, 
at 1 Joh. V, 7 findes i et større Antal, end det mangler. G'ries- 
bach (a. St. S. 12) anslaaer de sidstes Antal til 50 eller 60 (af 
hvilke dog nogle have Stedet a secunda manu). Naar imidlertid 
denne Theolog har paastaaet, at latinske Codices fra 9de Aarh. 
ikke have Verset, i det Mindste ikke oprindeligen, da kan dette 
muligen gjælde om de Codices, som til hans Tid vare kjendte 
og undersøgte; men Tischendorf fandt dog i Trinitetsklostret 
e Cave nærved Neapel en Codex, som han anseer for at være 
skreven i 8de Aarh., og hvor Stedet fandtes, saaledes som det 
er angivet i Proleg. til hans kritiske Udg. af N. T. 1849 
p. LXXXIII, og anført hos Wieselgreen a. St. S. 237 (— her 
ere forresten ligesom i flere andre Haandskrifter de jordiske 
Vidner satte foran de himmelske, d. v. s. V. 7 og 8 ere om- 
byttede —). Derimod kan Tischendorfs Udsagn om den Demi- 
dovianske Codex, skreven rigtignok i 1%te Aarh.,« sed haud dubie 
ex antiquissimo fonte«, vel ikke ganske være at forstaae i saa 
absolut Forstand, som Dr. Wieselgreen synes at have taget det, 
naar han oversætter og udhæver: »utan tvifvel efter den åldsta 
kålla«. 
Medens ' de Yttringer hos Phoebadius (i 4de Aarh.), Marcus 
Celedensis og Marius Victorinus, som paaberaabes til Beviis for, 
at disse Skribenter havde fundet 1 Joh. V, 7 i deres latinske 
Bibelexemplaåarer, ikke ere tilstrækkelige til at godtgjøre dette, 
maatte man derimod ansee det for vist, at den lyonske Biskop 
Eucherius (i Ste Aarh., omtr. 440) havde citeret hiint Sted, der- 
