204 
delse skal da ogsaa være bleven ham overleveret af omtrent 400 
orthodoxe Biskopper (Tallet angives forskjelligt i Beretningerne) 
i Aaret 484; deri læses: »Et ut adhuc luce clarius unius Divini- 
tatis esse cum Patre, Filio Spiritam Sanctum doceamus, Joannis 
evangelistæ testimonio comprobatur. Aitnamque: tres sunt, gut 
testimondum perhibent in coelo: Pater, Verbum & Spiritus Sanctus, 
et lø tres unum sunt. Numquid ait tres in differenti æqualitate 
sejuncti aut quibuslibet diversitatum gradibus longo separationis 
intervallo divisi?« — Hvo der har forfattet denne Confession, om 
Eugenius eller Vigilius (hvis Navne findes blandt Underskrifterne), 
vides ikke. Ifølge de Beretninger, som vi have om denne Be- 
givenhed, men som udelukkende hidrøre fra det orthodoxe Parties 
Tilhængere, havde Årianerne intet andet Svar end at ophidse 
Kongen til at behandle Katholikerne som Oprørere og at lade 
Klerke og Lægfolk, som ikke vilde afsværge den trinitariske 
Troesbekjendelse, "martre og dræbe, hænge op ved Fød- 
derne, skjære Tungen af dem etc. — Hvad skal man nu slutte 
heraf? Naar hine raae Barbarer ikke indlode sig paa en theolo- 
gisk Gjendrivelse af Modstandernes Argumenter, men bragte 
dem til Taushed paa den anførte voldsomme Maade, tør man 
deraf slutte, at dette kun var Virkningen af, at de følte sig 
slagne ved de Rettroendes Argumentation, navnlig ved Paabe- 
raadelsen af 1 Joh. V, 7? at deres Taushed og Mangel paa 
Protest mod dette Bibelsteds Ægthed er et Beviis paa dets 
Authentie og Apostolicitet? — Det er rimeligt, at flere arianske 
Vandaler, som selv betjente sig af den latinske Oversættelse, 
langtfra at forkaste Ægtheden af 1 Joh. V, 7, selv antoge det 
for at høre til den bibelske Text, men kun ikke fandt Stedet at 
indeholde et tilstrækkeligt Beviis imod deres egen og til Forsvar 
for Modstandernes Lære. Man kan altsaa kun slutte, at ved 
hiin Tid fandtes formodentligen 1 Joh. V, 7 i mange Exemplarer 
af den latinske Bibel; men at slutte derfra til Stedets Ægthed, 
er et uhyre Spring.  Wieselgreen mener (S. 246), »at hine 
Biskopper, som offrede Livet for et i deres Mening apostolisk 
