288 
dengang endnu ikke var tæmmet (hvilket af flere Grunde er lidet 
sandsynligt, selv om vi for Broncealderens Vedkommende hidtil 
savne bestemte Levninger af Ridetøi), vil der dog for Steengravenes 
Tid ufeilbarlig blive tamme Huusdyr nok tilbage. Tbi at man i 
Schweits, i det indre Tydskland og i de nordvestligste Egne af 
Europa (hvor Steenalderens Dysser og Jætltestuer ere forholds- 
viis sjeldne og uanseelige, og hvor Steensagerne ere lidet 
udviklede), skulde allerede i Steenalderen have havt en saa- 
dan Kultur, som Kornavl, talrige tamme Huusdyr, ja Handels- 
forbindelser endog med fjerntboende Folkefærd forudsætte, 
medens man t. Ex. hos os her i Danmark, (hvor Dysserne 
og Jættestuerne ere ualmindelig talrige og imponerende, hvor 
Flintsagerne forekomme i skjønnere forarbeidede og mere ud- 
viklede Former, end i noget andet Land), endnu paa Steen- 
gravenes Tid skulde have været ubekjendt med tamme I[luusdyr 
eller med Agerdyrkning — vilde snarere i og for sig have været 
i højeste Grad overraskende, for ikke at sige utroligt. Mellem 
de store Steengrave og Pælebygningerne er der desuden den 
mærkelige indre Overeensstemmelse, at begge Arter af Mindes- 
mærker hentyde paa Steenalderens Slutning og paa Broncealderens 
begyndende høirre Kultur: Steengravene nemlig ved deres an- 
seelige Bygning, Beskaffenhed og ved deres tildeels om Kjend- 
skab til Metal vidnende Indhold, og Pælebygningerne ved deres 
i flere Tilfælde stærke Blanding af Steen- og Broncesager, der 
netop klart antyder Overgangen fra Steen- til Broncealderen. 
Det kan derfor neppe være tvivlsomt, at de store Steengrave og 
Pælebygningerne bør henføres til eet og samme Stadium i den 
europæiske Befolknings Kultur - Udvikling, til en Tid, der kan 
have været noget forskjellig i de forskjellige Lande eftersom 
Kulturen trængte sig frem der, men under alle Omstændigheder 
dog en Tid, hvor man ikke længere lod sig nøie med det mere 
ustadige primitive Liv, der afspeiler sig i vore Affaldsdynger 
og Kystfund med Jagt og Fiskeri paa Hav-Kysterne, ved Bred- 
derne af Floder og Søer, men hvor man fra Kysterne af efter- 
