293 
helst paa smaae Øer i Noerene eller Fjordene, hvor de havde 
Læ for de skarpe Havvinde, hvor de havde fortrinlig Fiskeri, 
bl. A. af Østers øg andre spiselige Skaldyr, saavelsom ogsaa 
god Jagt paa Vandet og i de nærliggende Skove, og hvor de 
tilmed lettere kunde forsvare sig mod Angreb deels af deres 
Stammefjender deels af vilde Dyr. I det vestlige og sydlige 
Europa boede de derimod hyppigere i Klippehuler, men dog 
påa Kysterne eller Flodbredderne, medens ogsaa her de indre, 
klippefulde, skovdækkede Landstrækninger meest henlaae ube- 
boede. Redskaber og Vaaben vare vel noget bedre tildannede 
end i den foregaaende Periode, men alligevel endnu over- 
ordentlig raae og ufuldkomne, i Reglen af særegne Former, 
hverken slebne eller af ziirlig Forarbeidning. == Oprindelig 
kjendte denne Befolkning ikke Qvægavl eller Agerdyrkning. Den 
synes heller ikke at have efterladt sig andre Mindesmærker, 
end Affaldsdyngerne og de simple Kedskaber, som findes 
spredte paa vore Kyster og paa de Steder i andre Lande, 
navnlig i Klippehuler, hvor Spor af deres Ophold, især Affald 
fra deres Maaltider, forekomme. 
B. Den yngre Steenalder. 
I Steenalderens sidste Periode eller »den yngre Steenalder« 
var aabenbart fra Kysterne og Flodbredderne af efterhaanden ogsaa 
det Indre af Europa blevet bebygget (ved nye Folk?). Forsaavidt 
det forhaandenværende Materiale tillod det, havde Steensagerne 
nu antaget mere udviklede Former og vare blevne tildeels smukt 
slebne, ja gjerne polerede ved Eggene. Rimeligviis overalt, men 
fuldkommen sikkert i flere Lande havde man nu, foruden Jagt 
og Fiskeri, tillige andre Erhvervskilder, baade ordentlig Qvæg- 
avl og Agerdyrkning, følgelig ogsaa faste Boliger og bedre 
Huse, der stundom, som i Schweits og andre Lande, vare byg- 
gede paa Pæle i Søerne.  Handelsforbindelser, i nogle Egne 
endog med fjerne Lande, fremmede Udbredelsen af en høiere 
Kultur og medførte sikkert, idetmindste ved Tidsrummets Slut- 
ning, Kjendskab til Metal, navnlig til Bronce. " Under Paa- 
