331 
rede saasnart samme Form har mindre glatte Sider, saaledes som 
den saa hyppigen forekommer i Gravkamrene, naar den nemlig er 
blot tilhuggen og ikke sidesleben, gaaer det ikke længere an at 
tillægge den Anvendelse som Kile, og langt mindre gaaer det an 
at ville i saa ujevne og saa uregelmæssig tilhugne Flint- 
stykker, som dem, f. Ex. Figg. 2, 3, 6, 9 fremstille, see Red- 
skaber anvendte som Kyøler; lader man dem derimod anvende 
som Øwer, da kan man vel til en enkelt Brug af disse see lidt 
eller noget bort fra Sidefladernes Ujevnhed, naar denne ikke er 
altfor stor (hvilket denne dog i de fleste Tilfælde er), men man maa 
da fordre desto mere af Eggen, og ligeledes maa man fordre 
Eggen taalelig uddannet hos alt hvad der skal virke som Mersel. 
Men derom er jeg fuldkommen overbevist, at Enhver, der med 
saadanne Redskaber in natura vil sammenligne, hvad der selv 
hos de laveststaaende Folkefærd anvendes som øxeagtigt eller 
meiselagtigt Redskab, aldrig vil dertil finde anvendt noget, som 
i Raahed og Mangel paa Tildannelse af Eggen kommer disse 
nær; at de paa nogen Maade som egenligt Eg-Værktøi kunne 
have været anvendte, eller kunne anvendes som det i fig. 11 
afbildede eller de talrige dermed beslægtede fra Gravhøiene, 
ikke blot betvivler jeg, men, indtil det Modsatte klart bevises, 
benægter jeg. 
Hvad særligt hine tresidede, øxelignende Kileformer angaaer, 
hvoraf en Prøve er fremstillet i fig. 1 og som i det Hele høre 
til Dyngernes og Kystfundenes talrigste Bestanddele, da maa 
Eggens eiendommelige Beskaffenhed ikke tabes af Sigte. Red- 
skabet synes nemlig altid dannet af en meget tyk kileformig 
Afspaltning af Flint, hvis tvende større Flader under en mere 
eller mindre spids Vinkel støde sammen i en Eg. Medens nu den 
ene af disse store Flader danne dette øxeformede Redskabs ene 
Bredflade, bliver der under den senere Tilhugning af dets Side- 
rande og Aftyndingen af dets øverste tykkere Del, af hele den anden 
Spaltningsflade kun den smalle Skraaflade tilbage, der følger langs 
