332 
med Redskabets Eg. Ligesaa constant som denne Eg væsen- 
lig fremtræder som en Rest af det tykke Afspaltningsstykkes 
Eg, ligesaa vexlende og ubestemt viser derimod alle Eggens 
øvrige Forhold sig, saasnart man nemlig vil betragte denne Eg 
som tilhørende et Eg-Værktøji. Eggens Skraaflade er saaledes 
snart hulfladet snart hvælvet; snart er Eglinien nogenlunde 
retliniet, snart indbuet snart udbuet eller endog bølgende, 
uden at der nogensinde med et hjælpende yderligere Slag er søgt 
at give Eglinien et bestemt Løb. Ligeledes danner Eglinien snart 
omtrent ligestore Vinkler med Siderandene (Fig. 1. a. h), snart meget 
ulige store, hvilket ligeledes tyder hen paa at Eggen, gva Eg, 
ved Redskabets Brug har været en Bisag, og at det derved kun 
er kommen an paa den almindelige eller omtrentlige Kz/eform, 
noget som ogsaa hyppigen bekræftes ved den valgte Flintmasses 
Beskaffenhed i selve Eggen; thi man træffer Stykker af disse 
Redskaber, der netop have en porøs eller endog med større na- 
turlige Huller gjennemboret Flint x Eggen og som Eg-Værktøi 
kunde saadanne Stykker naturligvis ikke benyttes. 
Disse Exempler ville allerede være tilstrækkelige til at op- 
lyse Stridspunktet i det Væsentlige. De ere nemlig hentede fra 
de to Kategorier af Flintredskaber (Landser — "Spyd — Pile: 
figg. 15, 16, 17 og Køler — Mersler (Øæer): figg. 1—10), der 
med samme almindelige Form til Grundlag angives at fore- 
komme baade i Dyngerne og i Gravkamrene, men i hine 
med Hensyn til Udførelsen i højeste Grad raa og ubeqvemme, i 
disse derimod velformede og velarbeidede. Under Forudsæt- 
ning af, at Redskaberne fra de to Mindesmærker vare virkelig 
ensartede og ikke blot i Form men ogsaa i Anvendelse mod- 
svarende hinanden, var %er altsaa et Stof, hvorpaa en Sammen- 
ligning og Afveining af den paa Redskaberne anvendte Arbeids- 
dygtighed og Arbeidskraft med Nytte kunde finde Sted, og en 
Anskuelse om en mulig forskjellig Grad i Kultur vindes. Dette 
kan derimod ikke siges om de andre af Prof. Worsaae af- 
