334 
skulle afgive Vidnesbyrdet om den særdeles lavtstaaende ja raa 
Kultur, der havde hersket i Dyngedannelsens Tid. Havde nu 
disse raa Former været anvendte til samme Formaal som Gråv- 
kamrenes, da maa det indrømmes, at deres Brugere maatte 
have staaet paa et overordenligt lavt Standpunkt ialmindelighed 
og særligt ligeoverfor Brugerne og Forarbeiderne af Gravkamrenes 
hensigtsmæssige og smukke Redskaber. Men denne Anvendelse af 
de raa Former er saa usandsynlig og naturstridig, at der maatte 
foreligge det sikkreste Bevis herfor, skulde man kunne gaaåe ind 
paa den”). Hvormeget Tildannelsen af selve disse Redskaber 
selv taler derimod, har jeg allerede gjort opmærksom paa. Her 
skal jeg nu vise, at netop Tildannelsen af andre Red- 
skaber, der i stort Antal ligge ved Siden af dem i selve Dyn- 
gerne, ikke efterlade den ringeste Tvivl om, at hine raa Former 
aldeles ikke kunne have været anvendte af Dyngedannerne tæ det 
Øiemed, man nu vil tillægge dem. Jeg sigter naturligvis til de 
to af Prof. Worsaae i Rækken af Kjøkkenmøddingernes og Kyst- 
fundenes Indhold til Slutning anførte Nr. 25 og 26: Flintblok- 
cene eller Flantkjernerne og de deraf slaaede, til saa mange Øie- 
med anvendte Zange Flækker. 
Min Collega har vel opført dem som: »noksom bekjendte, 
men her ikke afbildede« Former; men denne maaskee aldeles til- 
fældige Ufuldstændighed i den billedlige Fremstilling af Affaldsdyn- 
gernes og Kystfundenes Indhold, er det dog nødvendigt at af- 
hjælpe for dem, der ikke maatte have Billedet af disse Gjen- 
”) I intet af Foredragene værdiger Prof. Worsaae at give den ringeste 
Sandsynlighedsgrund for, at de nævnte raa Sager have kunnet anvendes 
til det Brug, han tillægger dem. De døbes simpelthen med Navnene 
«Landser», «Kiler» 0. s. v. og skulle saa gaae og gjælde for saadanne, 
men Forfatteren sætter sig derfor her, som paa de fleste Steder, paa et 
falsk Standpunkt. At Bevisbyrden her paahviler den, der giver disse 
Tingester ud for Landser 0. s. v., er vel soleklart. 
