berettiger ingenlunde til Antagelsen af en Forskjel i Kulturgrad”). 
Det er en ulige Bedømmelse der bliver Dyngedannerne og Grav- 
byggerne tildel, naar man dømmer det ene Parti efter Ting, hvorpaa 
der ikke blot hos lavtstaaende Folk anvendes kun en ringe, 
ofte endog den mindst mulige Tid og Flid, og det andet efter 
Redskaber, der med særlig Omhu maa udarbeides hos alle, selv 
hos lavtstaaende Folk; — det giver aabenbart et urigtigt Resultat. 
Efter Løfte vender jeg nu tilbage til den Rest af vore 
ovenfor fremstillede raa Redskaber fra Dyngerne og Kysterne, 
hvorom det før (S. 333) blev yttret, at de ikke kunde afgive nogen be- 
rettiget Sammenligning imellem Dyngedanneres og Gravbygger- 
nes Kultur, eftersom de dels antoges ikkun at tilhøre det ene 
af vore store Mindesmærker fra Stenalderen (Affaldsdyngerne), 
men ikke, eller dog kun undtagelsesvis, det andet (Stenkamrene), 
dels antoges ikke engang at have Repræsentanter i Stengravene: 
hine ovenfor nævnte: »F/æntboer«, »skeformede Skrabere«, »Knu- 
der«, »halvmaaneformede Redskaber«. 
Det kan nemlig paa Grund af nogen Uklarhed i de 
om dem mere tilfældigen faldne Udtryk blive et Spørgsmaal, 
om dog ikke enkelte af dem i al deres Raahed ere blevne 
opfattede som en Art Repræsentanter for mere regelmæssige og 
smukt bearbeidede Redskaber fra Stengravene. Det hedder 
saaledes om hine raa i figg. 18 og 19 afbildede Flinthalvmaaner, 
— hvoraf den første menes at fremstille i ufuldendt Tilstand det 
samme som den nederste Figur fremstiller i »fuldfærdigt«, om 
end raat —, at de »formentlig ere en Art af Knive«, men tillige, at 
de »ere forskjellige fra de ellers bekjendte, smukt tilbuggede og 
ikke sjelden med regelmæssige Saugtænder forsynede halvmaane- 
formede Flintstykker«, (S. 284), og ved disse menes, som bekjendt, 
hine af Prof. NZ/sson som Krumkenive betegnede og med Grønlæn- 
dernes Skindskraber, Ulomtk, af saa mange sammenlignede, smukt 
") Man sammenstille engang de samme Grønlænderes Landser og Pilke. 
