vel tilslebet Værktøj. Om en Flade paa disse Gjenstande er 
frembragt ved en jevn Skjærerand eller Eg, som om et tyndt 
og regelmæssigt Spaan var taget bort af den, eller om den kun 
er glat, fordi den er bleven sleben ved Slibesten eller andet 
Slibemateriale, eller endelig om den blot er tilfilet eller til- 
sauget, idet talrige mindre Partikler ere afrevne ved Vold, der- 
imellem er det ikke vanskeligt at skjelne. Vore Ben- og Hjortetak- 
sager fra Dyngerne frembyde nu meget hyppigen saadanne Flader, 
der kun kunne være fremkomne ved Tilskjæring eller om man 
hellere vil: Tilhøvling med skarpegget, tilslebet Værktøj, medens 
andre Flader ligesaa utvetydigen røbe, at de hidrøre fra stærke 
Hug (Øxe- eller Meiselslag) af Redskaber med lignende Eg”). 
Dette har ogsaa Enhver, der med Alvor har søgt at danne 
sig en bestemt Overbevisning i denne Sag, uden nogen Vanske- 
lighed kunnet erkjende, og det vilde vel være temmelig for- 
nærmeligt for de Allerfleste, at forudsætte, at de ikke fra det 
daglige Liv i det Hele skulde kjende Forskjel imellem et Kniv- 
skaar eller Mærke af et andet skjærende Instrument og en ved 
Saugning, Filing eller paa anden Maade med ujevn Eg frem- 
bragt Flade ”). Ogsaa sees det af Skrifter, der i de senere Aar 
ere udkomne om disse Menneskeslægtens Urtider og, som det 
synes, efterat Argumentet fra Kjøkkenmøddingerne var bleven 
”) Som Exempler paa saadanne skal jeg af den store Mængde kun henvise 
til nogle Nummere fra Meilgaard i det Oldnordiske Museum: Ben- 
sager: Nr. 14266, Nr. 14269. Hjortetaksuger: Nr. 11409 (Øxe, med Skafthul), 
Nr. 14262 og fl. 
”) S. 258 siger Professor Worsaae: »Jeg skal ikke videre berøre, at det for 
mig er fuldkommen ufatteligt, hvorledes man af Benstykkers Forarbeidning 
eller af Mærkerne paa dem nu efter flere tusinde Aars Forløb og efter de 
i Jorden foregaaende Forvittringer med saa stor Bestemthed vil kunne 
paastaae, at der hertil just er anvendt »slebet Værktøi«.« Men hvorfor 
vil Professor W. absolut see paa de forvittrede Gjenstande? naar Fladen 
ved Forvittring er borte, saa kan naturligvis intet sees paa den; Antiqva- 
rerne gjøre derfor bedst i, som Naturforskerne, at holde sig til de friske 
Flader, og der er nok af dem, der skjøndt Aartusinder gamle, ere lige- 
saa friske, som om de vare frembragte den Dag igaar. 
