RA 500 
mere bekjendt, at Forfatterne (Mor/ot, Lartet, f. Ex.) selv have over- 
bevist sig om Rigtigheden af slig Forskjel, hvis de ikke allerede 
iforveien havde dette Kjendskab til Sagen, og at de i Erkjen- 
delse af disse Fladers Betydning have herpaa bygget videre. 
Naar imidlertid Prof. Worsaae og flere andre nordiske Old- 
forskere ikke ville gaae ind herpaa, og ikke kunne forstaae, 
hvorfor man ikke ogsaa paa en anden Maade, end netop ved 
en sleben og jevn Eg, skulde kunne frembringe Flader af samme 
Beskaffenhed, f. Ex. ved Hjælp af en naturlig dertil vel skikket 
Flintflække, da har Videnskaben herpaa ikkun at give et eneste 
Svar. Det kan naturligvis ikke tillades Oldforskere, der selv 
have fremsat Paastanden om, at Dyngedannerne ikke havde 
veldannede og velslebne Redskaber, at forskandse sig bag en 
saa løs Formodning som den, at en saadan Flække »efter al 
mulig Sandsynlighed vilde kunne skjære paa samme Maade, 
som en Flintøxes slebne Eg« (Worsaae foran S. 259), men 
man kan forlange af disse Oldforskere, at de gjøre Forsøget der- 
med, og indtil de vise dette med heldigt Resultat, maa det 
staae fast, som hidtil, at en Saug frembringer Saugskaar og at 
en Fintflække, selv om den end er nok saa godt og jevn af- 
slaget, kun efterlader sig Saugmærker og ikke noget Mærke, 
som de facetagtige Flader paa Overfladen af mange Benstykker og 
Hjortetakredskaber eller Huggene i disse. Uden at kunne erkjende 
og benytte dette Kriterium stille Oldforskerne sig selv udenfor de 
vaabenføre Kæmperes Række, medens det Spørgsmaal behand- 
les, om man ved Affaldsdyngerne har kjendt ve/dannede og 
slebne Skjæreredskaber eller ikke. 
Det forholder sig naturligvis saa, at det til at frembringe 
de ovennævnte Flader og Hug er tilstrækkeligt, at Redskabet er 
slebet ved Eggen, og dette behøver ikke at være afslebet over 
hele Overfladen. Min Collega lægger nu særdeles Vægt paa den 
Udstrækning, den slebne Overflade paa Instrumentet indtager, samt 
derpaa, om dette tillige er, hvad han kalder, poleret ved Eggen 
