370 
ved Siden af hinanden, eller er den ene gaaet forud for den 
anden? Og hvis nu det Sidste viste sig at være Tilfældet, %vw/- 
ken af dem har da gaaet forud og hvilken er fulgt efter? Vi 
kjende jo Exempler ligesaa godt paa en tilbagegaaende som paa 
en fremadgaaende Kulturbevægelse, og det er ikke givet lige- 
frem, hverken her eller andensteds, at det er den raaere eller 
lavere Kulturtilstand det har begyndt med, ogsaa er det jo den 
større Dygtighed og Smag”) i Metallets Behandling, der karakteri- 
serer netop det ældste Afsnit af Jernalderen og ligesaa af Bronce- 
alderen. Naar Alt kommer til Alt, er det vel ogsaa lige nemt 
eller lige vanskeligt at hæve sig fra det her antagne lavere Trin 
til det højere, og at synke fra dette ned til hint. Men hvilket 
der havde fundet Sted, burde dog nærmere udvikles eller sand- 
synliggjøres, inden man fremstillede det som aldeles afgjort, at det 
lavere Stadium gik forud. Dertil sigtede de Forbemærkninger i 
mit forrige Foredrag, som jeg seer at min Collega har misfor- 
staaet.””) At ville drøfte disse Eventualiteter her, vil imidlertid 
være aldeles wtædigt, da Forudsætningen for dem, at der har 
været to Kulturer, ikke indrømmes. 
iv) 
") Professor Worsaae fremhæver i sidste Foredrag (foran S. 243), at For- 
skjellen imellem ældre og yngre Jernalder, ældre og yngre Broncealder i 
i det Væsentlige kun er »en Tilbagegang i Smag»; skulde han heri 
have Ret? 
") »Professor Steenstrup», hedder det hos Worsaae S. 243, »turde vistnok 
ogsaa selv nærmest kun i Forbigaaende have fremsat sine lidet sandsyn- 
lige og i al Fald fuldkommen ubeviste Bemærkninger om en Tilbagegang 
i Kultur i Stenalderen», — en ganske besynderlig Bemærkning, da jeg jo 
anseer Dyngedannerne og Gravbyggerne for at staae hinanden lige i Kul- 
tur og at være de samme Mennesker. 
”") Indtil senere bedre Leilighed skal jeg derfor ogsaa indskrænke mig til, med 
Hensyn til to eventuelt ved Siden af hinanden bestaaende ulige Kul- 
turer, at pege imod Nord påa Lappernes ligeoverfor Nordmændenes eller paa 
Fjeldlappernes ligeoverfor Sølgppernes, og imod Syd paa hine i en Bræmme 
udenfor de andre cultiverede Stammer boende, for det romersk-civili- 
serede Øie saa jammerligt og uden alle Husdyr levende Chauci (Plin. 
hist. nat. I. c.). — Og hvad særligt Gravbyggernes Forviisning til det 
Indre af Landet og Øerne angaaer, da skal jeg herimod kun bemærke, at 
hidtil har man dog nok været enig om, at Stenkamrene i deres Udbred- 
ning mest fulgte Landets Kontourer, Fjordene, Flod- og Dalløbene. 
