… 875 
Til disse tvende Forudsætninger, der, saalænge de ikke have 
noget fast at støtte sig til, maae gribe forstyrrende ind i den 
hele rolige Betragtning af Forholdene, knytter sig en tredie 
Ulempe i Drøftelsen, nemlig Kategorierne »Overgangsformer» og 
»Overgangstid», til hvilke, saa vidt jeg kan skjønne, alt uden 
videre henføres, som ikke passer til Hypothesen om Kulturens Tve- 
deling, som er for raat til at henregnes til den yngre fuldkomnere 
Kultur eller for velbearbeidet til at kunne henregnes til den 
barbariske Periode. »Overgange», som saadanne, forstyrre ikke, 
naar man først kjender nogle sikkre Punkter, hvorfra eller hvor- 
hen de føre, men derimod befinder man sig saare ilde med en 
fast Rubrik: »Overgange», uden saadanne Punkter, og det er jo 
netop om dem al Usikkerheden og al Striden er! 
Til Slutning skylder jeg endnu følgende Bemærkning: Det 
er mig ikke ubekjendt, at Debatten imellem mig og min ærede 
Colléga, Hr. Professor Worsaae, af de Allerfleste betragtes som en 
Strid imellem mig og Antiquarerne eller Oldforskerne ialminde- 
lighed, men dette er ikke saa. Naar jeg saa ofte i det Fore- 
gaaende har brugt Udtrykket »enkelte», »nogle» eller »flere» Old- 
forskere, idet jeg har søgt at imødegaae hvad der efter min 
Mening var mindre rigtigt eller mindre bevisligt blevet fremsat, 
da har jeg hertil været fuldkommen berettiget. Det er nemlig 
ikke alle Oldforskere, der ubetinget eller betinget ville gaae ind 
påa Tvedelingen eller de for den fremsatte Grunde. For blot 
at holde mig til Fædrelandets egne Oldforskere, skal jeg gjøre 
opmærksom paa, at den ene af de to ved det Oldnordiske Mu- 
seum ansatte Videnskabsmænd, Hr. Kammerraad og Secretær 
Herbst, bestemt udtaler sig imod den og de Grunde, der anføres 
for den; jeg skulde næsten ogsaa troe, at Hr. Herbst i de fleste 
Henseender seer Sagen fra samme Side, som jeg. Skjøndt jeg 
ikke er langtfra at lægge en særegen Vægt herpaa, da Hr. Herbst 
ifølge sin Stilling og sine Studier har en selvstændig Mening 
24 
