412 
for brugelige til Øxer eller Meisler, navnlig paa Grund af deres 
»Raahed og Mangel paa Tildannelse af Eggen.« Med største 
Sikkerhed modsiger han ikke alene disse Redskabers Anvendelse 
til »egentlig Eg-Værktør«, men ogsaa t. Ex. Anvendelsen af de her 
Fig. 15, 16 og 17 atter fremstillede Redskaber til Pile og Landser, 
hvortil de skulle være »baade for butte i Enderne og sløve paa 
Randene og i det Hele for plumpe og svære«. Desuden hen- 
tyder han til, »at den Formrigdom, som Redskaberne i Affalds- 
dyngerne formentligen skulde frembyde« , for ham »kun kunde 
være en mere tilsyneladende«, og at han »zkke ret vel kunde 
godkjende de givne Sondringer«"). 
Med samme Sikkerhed, hvormed min Collega benægter, at 
de herommeldte raatformede Steensager fra Affaldsdyngerne og 
Kystfundene have været »Jagtvaaben« eller »Egværktør«, paa- 
staaer han fremdeles, at de i Formerne hovedsagelig fu/dkom- 
men tilsvarende, ikkun bedre og ziirligere forarbeidede Reskaber 
fra Steenkamrene netop have været tildeels endog »fortræffelige« 
Jagtvaaben og Egværktøi. Det turde rigtignok for en ganske simpel 
praktisk Betragtning være vanskeligt at fatte, at Gravkamrenes 
hyppig lange og sædvanlig meget fiint tilhuggede Landser og Pile, 
der som bekjendt i Reglen knække ved et endog meget svagt Stød, 
skulde have været fortræffeligere Jagtvaaben, end de kortere, tyk- 
kere og følgelig ulige stærkere Landser, (Knive) og Pile (Fig. 15, 16 
og 17) fra Affaldsdyngerne og Kystfundene, eller at Gravkamre- 
nes Kiler og Øxer med deres fiint tilhuggede, ziirlig tilslebne 
og meget skrøbelige Egge, som utvivlsomt saare let beskadiges, 
skulde, t. Ex. til Træfældning og andre lignende grovere Arbei- 
der, have været fortræffeligere Værktøj, end Affaldsdyngernes og 
Kystfundenes Øxer og Kiler med deres mindre omhyggelig til- 
dannede, men /angt stærkere Egge, hvilke øjensynlig, i Særde- 
leshed i Forbindelse med Ild, have været éw/strækkelig skarpe 
for et vildt Folks »Ægværktør«. Prof. Steenstrup siger rigtignok 
1) Ovfor S. 345—46. Særskilt Aftryk S. 43—44. 
