Oldn. Mus. Nr. 18979. 
F. i Maribo Sø. 
2/3. 
Det er nemlig fuldkommen indlysende for enhver uhildet Be- 
tragter af de flere hundrede Stykker af denne Art, som ere ind- 
komne fra Kysterne af de forskjelligste Egne, og som ere tilhuggede 
med en mærkværdig, paafaldende Eensformighed, at der uden 
Undtagelse er anvendt en særlig Omhu for, i den ene Ende ved eet 
eller to, sædvanlig dog kun eet Tværslag at tilvejebringe en Eg, 
medens den modsatte stundom noget, skjøndt altid svagt og 
skjødesløst tilspidsede eller tilskjærpede Ende hyppig fremviser 
Stenens naturlige Overflade, hvilket tydelig godtgjør, at Eg-Enden 
har været betragtet som det Væsentlige og den modsatte Ende som 
det Uvæsentlige, rimeligviis ligefrem, fordi denne sidste har været 
bestemt til at indfattes og saaledes skjules i eet eller andet Skaft. 
