425 
gede, eller glatslebne, som »fortræffelige« anerkjendte »Ægværktør« 
findes adskillige, baade Retmeisler og Huulmeisler, med lignende 
skarpe Sider og af selvsamme Hovedform?), såa forekommer det mig, 
at der aldeles Intet vilde være til Hinder for, at man ad Prof. 
Steenstrups egen Slutningsvei skulde kunne klart og bestemt 
godtgjøre, at idetmindste de af Gravkamrenes kile- og øxe- 
formede Redskaber, som ikke bære Spor af Slid, og om hvis 
specielle Anvendelse man hidtil har været uvidende, zkke kunne 
have været Egværktøj, men at de, nåar man havde Valget 
imellem at ansee dem for saadanne eller for Pilkesænke og 
Vægte til Fiskegarn, maalte, uden at. der kunde være nogen 
Tvivl om Valget, strax erklæres for »de udvalgte«, »de bedste«, 
»de smukkeste« »Pilkesænke« og Føskegarns-Vægte«, der om- 
hyggelig vare blevne nedlagte af Datidens Folk i Gravene, for 
»værdigen at udstyre deres Afdøde« til det nye Liv, disse 
nu gik imøde. 
Jeg haaber allerede herved tilstrækkelig at have oplyst, at 
min ærede Collega er stærkt paa Afveie. Naar han kan erklære 
Eggen paa de tresidede, øxelignende Kileformer (Fig. 1) for »en 
Bisag«, og naar han for Alvor kan ville endog kun sandsynlig- 
gjøre, at Steenalderens Folk skulde saa stadig have tilhugget deres 
Pilkesænke og Fiskegarns- Vægte af den haarde Flint i de be- 
stemt udprægede, ja bestemt niiancerede Former som Øxer, 
Meisler, Landser, Pile m. v. og i Former som de ellers bruge- 
lige Egværktøij og Jagtredskaber, da er der vistnok neppe mere 
nogen Grændse for hvilkesomhelst Paastande og Forklaringer. 
Jeg skal derfor endnu kun berøre een mærkelig Sætning til blandt 
flere lignende, at »Hovedmassen« af de med Gravkamrenes 
overeensstemmende, bedre Redskaber, der i tusinde- og atter 
tusindeviis findes spredte, tabte og henkastede paa Marker, i 
Søer og Moser, skulde hidrøre fra forstyrrede Gravhøie?), 
1) See t. Ex. mine »Nordiske Oldsager i det Kgl. Mus. i Kbhvn.« 1859. 
Fig. 9 0g. 19. 
2) Ovfor S. 361—62, Anm. ”. Særskilt Aftryk S. 59—60. 
