12. Hede. -K •'»'• , - l. NoYbr. 



skab, havde rettet Deres l adersøgelser paa de danske Tørve- 

 moser og derved opnaael Resultater, muh spredte Lys over 

 vorl Land s tidligste Flora og vexlende Skovvæxt. Da De Benere, 

 efteral være optagen i vorl Selskab i Forening med el Par 



andre af Selskabets Medlemmer deltog i l adersøgelser over 

 de saakaldte bævede Østerslag, som Deres skarpe Blik snar! 

 erkendte som opstaaede ved Urbeboeraes Medvirkning, førte 

 disse Undersøgelser til Resultater, der kastede et nyl og 

 uventet Lys, ikke alene over Kulturforholdene blandl Nordens 

 ældste Beboere, men overalt, hvor i Oldtiden en tæl Befolkning 

 boede ved Havel eller større Indsøer og Floder. Jeg skal der- 

 næst minde om, at det netop er et halvt Aarbundrede siden. 

 at De offentliggjorde Deres Undersøgelser over visse lavere 

 Dyreformers Forplantning-storhold og opstillede Læren om de 

 -kittende Generationer, som blev af stor Betydning for Viden- 

 skaben og i'or bestandigt indskrev Deres NavD iblandt Viden- 

 skabens første Dyrkere. Stedse førte Deres Undersøgelser Dem 

 ind paa beslægtede Omraader, og saaledes førte ogsaa dette 

 Arbejde Dem til en omfattende Undersøgelse over forskellige 

 Snyltedyrs Natur og Udvikling. 



Dog del vilde fore for vidt, at komme ind paa de man-'' 

 mer eller mindre sammenknyttede Omraader for Deres mange- 

 aarige \irksomhed; jeg skal derfor endnu kun antyde, hvad 

 De har virket i selve vort Selskabs Interesse. Jeg sigter der- 

 ved ikke alene til deres mangeaarige Virksomhed som Selska- 

 bets Sekretær, ved hvilken Deres Navn spredte en vis Glans 

 over vort Selskab, men tillige til den Interesse, med hvilken 

 De stedse fulgte Forhandlingerne i Selskabets Møder. Altid var 

 l><- beredt til at optage en Diskussion over foredragne Æmner 

 og stedse kunde De møde med vægtige Argumenter, hentede 

 fra Deres rige kundskabsfylde, og De førte Diskussionen med 

 et Liv og en Overbevisningens Varme, som ofte rev Tilhørerne 

 med sig. Det er en Selvfølge, at vi ofte savne Dem i vor 

 Kreds og ikke mindst i Aften, da der skal forelægges et Arbejde 



