13. Møde. 71 ,> is. Novbr. 



i de samme \ar Dannebrogsridder, første Direktør for Waisen- 

 nusel og Medlem af Missionskollegiet, der havde lians Fader 

 til Præsident. Naturligvis var lian under all dette kommen i 

 el meget Døje Forhold lil den senere Kristian VI. Denne nar 

 i disse \ar ikke altid værel fornøjet med ham. Man træffer i 

 et lirev fra ham til Ludvig Plessen de Ord: «Jeg er dygtig 

 vred paa Holstein »; men det har været en forbigaaende Mis- 

 stemning. Saasnart Kristian \l var kommen paa Tronen, 

 gjorde han Holstein til Stiftamtmand over Sjællands Stift, og 

 denne tik i de følgende Aar ved Siden deraf den ene Værdighed 

 efter den anden, blev Patron eller Skoleherre for Herlufsholm, 

 Gehejmeraad, Deputeret for Finanserne og Præsident i Missions- 

 kollegiet. 



Imidlertid havde der, hvad jeg her slet ikke kan gaa ind 

 paa. udviklet sig Uvilje hos Kongen imod de Mænd, der havde 

 dannet hans forste Konseil. To af disse, nemlig begge Brødrene 

 Plessen, indgave deres Demissioner i Aarene 1733 og 1734 og 

 skønt Kongen nok selv beholdt Rosenkrantz i Konseillet, af- 

 skedigede han ham i Maj 1735 fra begge hans vigtige Stillinger 

 som Oversekretær eller, hvad vi vilde kalde Præsident, i Danske 

 og Tyske Kancelli. Johan Ludvig Holstein fik den første af 

 disse Stillinger, Schulin den anden. Holstein blev tillige strax 

 Medlem af Konseillet, og nu begyndte hans Virksomhed i disse 

 høje Embeder, der varede hele 28 Aar lige til hans Død i 

 1763, altsaa baade under Kristian VI og Frederik V. ingen 

 Mand, alene med Undtagelse af Møsting paa Frederik VTs Tid, 

 har været dansk Statsminister i længere Tid end han. Med 

 Ministergerningen forenede han snart Stillingen som Præses i 

 General-Kirke-Inspektionskollegiet, et Kollegium, der med Kan- 

 celliet delte Ledelsen af de kirkelige Sager, og i Aaret 1740 

 afløste han Rosenkrantz som Patron for Universitetet. 



Det er interessant at følge det personlige Forhold, der ud- 

 viklede sig imellem ham og Kongen. Inden denne tog ham 

 til Kancellipræsident, havde han forelagt ham nogle Sporgsmaal 



