19 Møde. " 18. .\o\i.i. 



hold til Kongen, have \i den Konstellation, under hvilken vorl 



Selskab kom til at se Lyset, Kom: Kristian \ 1. Holstein Og Gram. 

 Den hidtil mest kendte Fremstilling af vort Selskabs stif- 

 telses Historie er den, som vi linde i .Molbechs Skildring af 

 Selskabets Historie. Det fortælles her, at Medaillekommissionens 

 Forhandlinger, i hvilke foruden Holstein og Gram tillige den 

 senere Biskop og Prokansler Erik Pontoppidan deltog, gav Anled- 

 ning til, at Gram for at faa noget, der havde virkelig Betyd- 

 ning, ud af Kommissionens Forhandlinger, i November 1 7 i 2 ud- 

 arbejdede et Forslag til, at man efter svensk Mønster skulde 

 oprette et Antikvitetskollegium , der for. øvrigt ikke blot skulde 

 s\>selsætte sig med nordiske Antikviteter, men ogsaa med den 

 hele nordiske Historie , i Særdeleshed hvad Danmark og Norge 

 og de derunder liggende Lande angik. 1 dette Forslag trak 

 han saa Linierne for et saadant Selskabs Virksomhed og Or- 

 ganisation. Det hedder iblandt andet, at der i dette Kollegiums 

 Moder skulde oplæses Afhandlinger efter de Parisiske og andre 

 Akademiers Skik. Dette Grams Forslag — der findes trykt 

 — blev af Holstein forelagt Kongen, og efterat denne havde 

 billiget det. holdt Holstein den 13. November 1742 et Møde i 

 sit Hjem med Gram, Pontoppidan og den nylig fra Udlandet 

 hjemkomne Sekretær Henriksen , senere adlet under Navnet 

 Hjelmstjerne, en yngre Mand, der havde megen Møntkundskab 

 og derfor skulde virke med i Medaillekommissionen. I dette 

 Mode meddelte Holstein, at Kongen havde approberet Grams 

 Plan, og man besluttede derfor at konstituere et lærd Selskab 

 paa dette Grundlag, men rigtignok med en meget væsenlig For- 

 andring, nemlig som et Selskab, der skulde behandle alle 

 Videnskaber i Almindelighed. Det vilde altsaa derefter faa mere 

 Lighed med de lærde Akademier rundt omkring i Europa end 

 med det svenske Selskab af mere speciel Natur, der fra først 

 af havde været Forbillede. Man nævnede derpaa, hvilke Mænd 

 man mente, kunde være «bekvemme» til at være Medlemmer 

 eller til som en Slags Adjuncti at arbejde for Selskabet. 1 den 



