i i lede. 81 2 Døcbr. 



14. Modet den 2 de " December. 



(Tilstede vare 26 Medlemmer, nemlig: .lul. Thomsen, Præsident, 

 Ussing, Mehren, Christiansen, Krabbe, Wimmer, Thiele, Rostrup, .i<>h. Steen- 

 strup, a i). Jørgensen, Høffding, Kromani Møller, Bohr, Gram, Valentiner, 

 Erslev, Sundby, Verner, Christensen, Salomonsen, Moller, Sekretæren, 

 Gertz, Vilh. Thomsen, Fridericia.) 



Professor, Dr. II. Høffding forelagde et Arbejde om 

 Kontinuiteten i Kants filosofiske Udviklingsgang. 

 I dette, som vil blive optaget i Selskabets Skrifter, søger For- 

 fatteren at paavise en større Sammenhæng mellem Kants ældre 

 Skrifter og hans berømte Hovedværker, end man plejer at antage. 

 Han drøfter Sporgsmaalet om Hornes Indflydelse paa Kant og 

 søger at godtgøre, at allerede det, at Tidspunktet ikke bestemt 

 kan paapeges , viser Selvstændigbeden af Kants Udvikling lige- 

 som ogsaa en nærmere Betragtning af denne Udvikling , tildels 

 støttet paa hidtil ikke benyttede Aktstykker, viser, hvorledes 

 Betingelserne for Kants senere filosofiske Opdagelser laa i hans 

 tidligere Tankearbejde; særlig bliver den Tankegang, der førte 

 Kant til hans berømte astronomiske Hypothese, paavist i dens 

 blivende Eftervirkninger i Kants senere Tænkning. Paavirk- 

 ningen fra Hume maa derfor have været af rent indirekte Natur. 

 Paa lignende Maade forholder det sig med Paavirkningen fra 

 Rousseau, der ikke var mindre betydningsfuld for Kants Ethik 

 og Religionsfilosofi end Humes Paavirkning var for hans Erken- 

 delsesteori. Ogsaa Udviklingen af Kants Ethik gennem dens 

 forskellige Stadier belyses ved kritisk Benyttelse af nylig frem- 

 dragne Manuskripter af Kant. 



Den 13de November, altsaa efter Tidsfristens Udløb, var 

 indkommen en Besvarelse af den i 1891 udsatte mathematiske 

 Prisopgave «Ueber die bei Riemann vorkommenden Functionen 

 C(s) und f(t)». Selskabet besluttede dog at modtage denne 

 Afhandling til Bedømmelse. 



Overs, over D. K.D. Vidensk. Selsk. Forh. 1892. 6 



