78 T. N. Thiele. 



q u ri* ' ri 6 ' ' ' ' ' 



efter Varmefyldeiagttagelserne (ved Interpolation efter Newtons 

 almindelige Formel), viste det sig, at flere Stoffer nødvendigvis 

 vilde kræve Bestemmelse af tre Konstanter, hvad der var noget 

 mere, end der vel turde paabyrdes Udjevningen, men tillige 

 røbede de Tal, jeg fandt for disse Konstanter, a x , a 2 , a 3 , 

 en Tilbøjelighed til at gaa frem efter en geometrisk Række. 

 Var dette rigtigt, maatte man med to Konstanter kunne skrive 



■1-1+ ' 



q a-\- sji 



eller, idet r = a-f- 1, 



1 



\-q 



men sættes her 



r = T og s = 



a — 6 



er dette det samme som 



9 -_L 



n + b 



n 4- a 



Men delejeff anvender i "Grundlagen der Chemie" syste- 

 matisk for Vægtfylden Formler Q = A-rpB-\-p-C, hvor/? betegner 

 Procentindholdet af det opløste Stof, /; = 100M:(M+I8n). 

 Anvendelsen af p som Argument i Stedet for n kan kun skyldes 

 rent ydre INemhedshensyn, og Mendelejeff vilde, som det 

 synes, hvis han lejlighedsvis havde fortsat Rækken med en 

 eller flere Addender -j- p 3 D -\- p 4 E i Stedet for at spore Hydrat- 

 indflydelser, hvor hans « parabolske •> 3-leddede Form ikke slaar 

 til, have kunnet bemærke den samme Tendens til geometrisk 

 Rækkedannelse B :C = C : D = D : E . . ., som mødte mig ved 

 Forsøget paa at udvikle efter Potenser af — , og som, naar 

 man endelig vil regne med Procenter, vilde gjøre en hyperbolsk 

 Form Q = - -^- væsentlig fordelagtigere end den parabolske. 



