80 T. N. Thiele. 



dan Yderlighed . overfor hvilken Formlen maaske ikke tør be- 

 tragtes som en tilstrækkelig god Tilnærmelse. 



For nærværende Idjevning er det utvivlsomt, at alle disse 

 4 Iagttagelser maa forbigaas; vi skulle senere iSide 8?i se. om 

 Udjevningen kan bidrage noget til at afgøre Valget mellem de 

 to Forklaringsmaader. 



Den femte, ikke meget store Afvigelse angaar Stof Nr. 2, 

 Vægtfylde for n = 20. Da det er tvivlsomt, om den bør for- 

 modes at bero paa en Skrivfejl eller lignende og derfor at skulle 

 medføre Iagttagelsens Forbigaaelse , eller om den snarere er at 

 anse for en usæd\anlig stor. tilfældig Iagttagelsesfejl, bar jeg 

 indskrænket mig til at svække dens Indflydelse paa Resultatet 

 ved en vilkaarlig Nedsættelse af denne Iagttagelses «Vægt» til h. 



Udjevningens anden Opgave 



er Iagttagelsernes Transformation til en mere bekvem 

 og sammentrængt Form. Valget af Transformationerne maa 

 bestemmes efter Egenskaberne ved den Formel, hvorefter Ud- 

 jevningen foretages , her altsaa for begge Iagttagelsesrækker 

 Formlen : r , 4- b 



9 = 



n -j- a 



der har to Konstanter lElementen at bestemme, og som ikke 

 er af lineær Form med Hensyn til disse Elementer eller efter 

 disses Elimination vilde give lineære theoretiske Betingelses- 

 ligninger mellem de enkelte Iagttagelser. Paa Grund af denne 

 Omstændighed faar Transformationen en dobbelt Opgave, nemlig 

 først at tilvejebringe den lineære Form. dernæst den at er- 

 statte hele lagttagelsesrækken for hvert Stofs q og Q med to 

 (det mindst mulige Antal) indbyrdes uafhængige transformerede 

 Iagttagelser (frie Funktioner af de oprindelige Iagttagelsen, med 

 Angivelse baade af ^Middelværdi og af .Middelfejl for hver af 

 disse, hvilket i Grunden er. hvad man forstaar ved Ordet Id- 

 jevning. 



