lagttagelsestheoretiske Regning ,s."> 



i Stedel for disse indenfor de Grænser, for h\ilk<' vor Kormel 



- — = r -f- m ikke viser kendelig ifvigelse. 



i — 7 



Om Bestemmelserne af de konstante Faktorer /._, i Form- 

 lerne for Middelfejlenes Kvadrater se næste Usnit. 



\1 * < I disse frie Funktioner kan man navnlig her udføre 



enhver Beregning af »len til et specielt n svarende Varmefylde 



og Vægtfylde, og dette, hvad enten n er iblandt dem, for hvilke 



dette umiddelbart er iagttaget, eller ikke. Thi i begge Tilfælde 



repræsenterer den af de frie Funktioner beregnede udjevnede 



\ ærdi 



u n = — - = !/• — .>.\ i — •>■(/< —A'i = u N -\- s . (n — N) . 

 1 — y« 



alt hvad der efter samtlige Iagttagelser kan vides om For- 

 holdet for det specielle n: og Middelfejlskvadratet paa den ud- 

 jevnede Værdi 



/., (m„) = /,, [uy] — /, (s) . {n —N)* 



vil altid være mindre end det tilsvarende /. 2 (o„) for det direkte 

 iagttagne og angive, hvor højt Ldjevningen har kunnet drive 

 Nøjagtigheden, 



Ddjevningstransformationen til de frie Funktioner er kort 

 Bagi bestemt til helt at træde i Stedet for Originaliagttagelserne, 

 baade fordi de have en kortere og lettere anvendelig Form end 

 disse og tillige fordi de ere nøjagtigere. Alen for at denne 

 deres Bestemmelse skal realiseres, maa det naturligvis forst 

 være godtgjort, at de Formler og Forudsætninger, hvorpaa 

 Transformationen er grundet, holde Stik i det enkelte Tilfælde. 

 Dette bliver Genstanden for lagttagelseslærens tredje Opgave 



Fejlkritiken. 



Fejlkritikens Grundlag er en paa den forudsatte Formel og 

 de nu fundne frie Funktioner bygget Efterregning af alle de 

 enkelte Iagttagelser og en Beregning af Middelfejlenes Kvadrater 

 efter Ldjevningen. 



