110 T.N.Thiele. 



Det vilde dog være forhastet allerede nu at indlade sig paa 

 en saadan Udjevning, thi en anden Forklaring af hine Fejl- 

 kvadratsummers Overskridelser ligger vist i det mindste lige 



saa nær. Hvis vor Udi evningsf ormel g = — - ikke er det 

 J 2 n + a 



exakte Udtryk for Loven , men kun en god Tilnærmelse dertil, 

 saa kan det heller ikke ventes, at Additionstheoremerne skulle 

 have mere end en tilnærmet Gyldighed; de gælde muligvis 

 exakt for to Konstanter i den ubekendte exakte Formel, men 

 ikke ganske for deres to Repræsentanter i vor. 



Hvor godt end vor (Jdjevningsformel har tilfredsstillet Iagt- 

 tagelsesrækkerne, og uagtet dens ret tiltalende Form, tør vi 

 ingenlunde fordre den anerkendt som mere end en indenfor 

 visse Grænser god og gyldig Tilnærmelse. Og som disse 

 Grænser bør vi allerede af Hensyn til, hvad selve denne Reg- 

 ning har bragt for Dagen, betegne de næst laveste Tal for det 

 molekulære Blandingsforhold n, som findes repræsenteret i de 

 Thomsenske Iagttagelser. Medens Formlen sikkert ikke viser 

 nogen kendelig Afvigelse fra dette Tal op til n = ae , maa vi 

 erindre, at det efter de oftere omtalte Forhold, ikke beviser stort, 

 at Iagttagelserne med lavest n stemme saa godt; de have jo 

 næsten været tvungne dertil, eftersom de have været ene om 

 at bestemme den ene af Formlens Konstanter. Og desuden er 

 der jo de to Tilfælde med Aatriumhydratets og Salmiakkens 

 Afvigelser for n = 7 - 5. Det turde maaske endog være den 

 mest utvungne Forklaring paa disse , at vi her have at gøre 

 med Tilfælde, hvor Formlen helt har tabt sin Gyldighed og 

 afviger saa stærkt, at den ringe Kraft, hvormed de øvrige Iagt- 

 tagelser for disse Stoffer kunne gøre sig gældende , dog und- 

 tagelsesvis er stor nok til at røbe, hvad der maaske skjult kan 

 være tilstede overfor de mest koncentrerede Opløsninger ogsaa 

 af de andre Stoffer. 



At vor Udjevningsformel skulde repræsentere den theore- 

 tiske Sandhed, er der altsaa ingen Grund til at haabe ; det 

 skulde da være, at der gaves et Stof, som skønt opløseligt i 



