lagttagelsestheoretiske Regninger. I | | 



Vand dog ikke dermed dannede el udpræget Hydral ved nogel 

 bestemt Blandingsforhold. Fra andre Regninger, navnlig an- 

 gaaende Svovlsyrens koncentrerede Opløsninger, har jeg set saa 

 megel om Bydraternes Indflydelse, al jeg maa antage, at et- 

 hvert saadant viser sig baade i Varmefylden, i Vægtfylden 

 og den elektriske Ledningsevne som frembringende en stærkere 

 eller svagere men lokal Perturbation, hvis jeg derved tør be- 

 tegne en saadau afvigelse fjra det simple Hovedled i Funktionen, 

 som hurtigt taber sig til begge Sider af det til Hydratet sva- 

 vende Blandingstal, n; dog saaledes af asymptotisk svindende 

 Spor kunne forfølges ogsaa til de mest forskellige Blandings- 

 forhold, til sidst dog kun som Variationer i de Værdier, man 

 finder for Konstanten i Funktionens Hovedled, alt efter som 

 disse beregnes ved Iagttagelser, der imellem sig indeslutte 

 Hydratet eller ikke. Da det i og for sig er vilkaarligt . hvad 

 man vil forstaa ved Funktionens Hovedled, og Afgørelsen deraf 

 maaske bestandigt vil bero paa et Hensyn til det hensigts- 

 mæssige, kan jeg naturligvis ikke paostaa. at Formlen — 

 for Varmefylden og Vægtfylden er almindelig brugbar til dette 

 Hovedled; men i ingen af de Iagttagelsesrækker , som jeg har 

 faaet at se, er der noget, som modsiger denne Antagelse. Selv 

 Svovlsyrens dybt indgribende Hydrater for n = 1 og n = 2 

 forhindre ikke, at denne Formel baade for mindre, mellem- 

 liggende og større Værdier af n kan bringes til at nærme sig 

 stærkt til Iagttagelserne ved smaa Forandringer i de Værdier for 

 Konstanterne, som Iagttagelserne angaaende de fortyndede Op- 

 løsninger vilde give , naar de stod alene. Da dette Exempel 

 vil kunne oplyse Sagen paa letteste Vlaade, skal jeg her anføre 

 de bestemte Tal: 

 Formlen 



° " 9 - 6 ^f¥T077 ~ Qo ' 



hvori den fra 1 lidt forskellige konstante Faktor er indført af 

 Hensyn dels til Vandets Vægtfylde ved 0° C. , dels til mulig 



