154 Ernst Heuman. 



Form-låra. 



Nominet. 

 I. Genus. 

 1 santali finnas egentligen blott två genera, nåmligen ett 

 genus for alla (efter santalens begrepp) lefvande varelser, genus 

 animale, till hvilket således hora ej blott Gud, månniskorna, 

 djuren och med dem beslåktade varelser, utan ock sol, måne 

 och stjårnor; samt ett genus inanimum, som omfattar allt 

 liflost (efter santalens forestållning) , alla ting. Dåremot gor 

 språket grammatiskt ingen åtskilnad mellan maskulina och fe- 

 minina; det enda spår dåraf år att några substantiv och adjektiv 

 på -a hafva en femininform på -i: t. ex. kora, gosse , kun, 

 flicka; bheda, bagge, bhidi, får li allmånhet); lelha. lilhi, dum; 

 kåra, kqri , blind; poc'ra , pucri, feg o. s. v. Åfven i några få 

 nomina propria finnes denna genus-åtskilnad i sjålfva formen 

 t. ex. Anpq (mansnamn), Anpi (qvinnonamn); Dhanga (mans- 

 namn) , Dhctngi (qvinnonamn). 1 ofrigt eger denna genus- 

 åtskilnad ingen som hålst grammatisk betydelse 1 ), hvaremot den 

 forstnåmnda år af genomgående inflytande. 



II. Numerus. 



Santali har tre numeri: singularis, dualis, pluralis; 

 dessa framtråda med samma formåtskilnad hos nominet, pro- 

 nominet och verbet, i det att dual til singularens grundform 

 (som tillika år ordets grundform) lågger -hin, plural -ko, hos 

 nominet och pronominet i båda genera, hos verbet blott i genus 

 animale. -hin och -ko åro pronominala suffix, hvarom mera 

 under pronomina. 



: ) På en storre utstråckning af denna genusåtskilnad i ett språkets tidigare 

 stadium tyder måhanda en grupp dubbelord på -a -i, uttryckande 6m- 

 sesidighet, utstråckning, fullhet, såsom: bara bort, likstålla (likstålld, 

 likstållighet), hala hali, vedergålla (till fullo), gota gtiti, hel och hallen, 

 imrq puri, fullståndig o. s. v. Se under ordbildningen ! 



