170 Ernst Heuman. 



kvar, vi båda (andre) skola gå! Endekhan dela. joto-bon c'alaFa! 

 Vålan då, vi gå allesamman! E baba, ale amren gidra-le kai- 

 akat'a! O fader, vi, dina barn hafva syndat! 



.Alan observera, att , åfven om den sjålfståndiga formen 

 omedelbart foregår, maste dock den snfflgerade tillkomma så- 

 som det egentliga, grammatiska subjektet (jåmfor i ofvanstående 

 exempel: alin-lin . . . ; ale ... le . . .). Samma år forhållandet 

 med den iniigerade (objekts-) formen. T. ex. Ale cedak'-em 

 hohoat'-le- a? Hvarfur bar du kallat oss? Ape jotodo ban hohoai- 

 pe-a, am eskar-in hohoat'-me-a. Eder a 11 a bar jag icke kallat, 

 di i: ensam bar jag kallat. 



Skilnaden mellan abon (-bon, -tabon) ocb abo {-bo, -tabo) år. 

 att det senare brukas mera familiårt. 



Vid bojning såttes, forstås, postpositionen direkt til pro- 

 nominets sjålfståndiga form, såsom : in-rean, aM-kotete, abon- 

 thenkhon o. s. v. 



Possessiva Pronomina. 



Santali har egentligen inga sårskilda possessiva pro- 

 nomina, utan brukar såsom sådana dels genitivformen af de 

 personliga pronomina, ej blott den sjålfståndiga, genom post- 

 position bildade, utan ock, i anslutning till ett verb , den infl- 

 gerade, hvilket senare bruk år både vidstråckt och for språket 

 egendomligt, dels nyttjas, oegentligt och genom ett slags abbre- 

 viation, helt enkelt den sjålfståndiga personl. pronominalformen 

 utan genitiv-postposition, mest af l sta och 2 dra pers. sing. 



Ex. Jnren pera , min van. Jnak" puthi, min bok. Am 

 baba-e hecakana, din fader (i st. f. amren baba) bar kommit. 

 Bqti afakan-tin-a, min skål har kommit bort. Perako hec'akan- 

 tabon-a, våra våuner (eller slåktingar) hafva kommit (detta år 

 mindre stelt an: aboren perako hecakana). 



Denna infigerade genitiv forekommer ock utan anslutning 

 till ett substantiv, i forbindelser der ett genitivforhållande fore- 

 faller oss fråmmande. T. ex. Johar-tabon-pe (imperativ af johar, 



