Grammatisk Studie 6fver Santal-språket. is .: 



kat ion eller postposition utbildade) biformer, som \i på* Bkåmal 

 benåmnt konjugationer (i analogi med arabiskane). \i Båvål 

 hufvudformen Bom den reciprokala och biformerna Qnnes en 



k;i nsat i \ - td mi" (delvis motsvårande arab. Joel i dels med 

 direkl (ackusativ-)objekl i betydelsea bringa att, dels med 

 i n (I i re kt (dativ-) objekt i betydelsen i i Maia. Parallållt med 

 hufvudformen loper en form som Skrefsrud kallat den «reser- 

 vativan l ), lur hvilkens speciella anvåndning och betydelse vi 

 iicdaii t'a redogftra. 



Af tempora har santal verbet: a) fdr til I ko mm an de tid: 

 ett; b) for nårvarande tid: två, allt eftersom tidsmomentet 

 ar fixeradt till nårvarande tidsområde eller till nårvarande stund; 

 c) lor forfinten tid: a) for ofullbordad handling: två, allt 

 eftersom handlingens fortgående ar fixeradt till ett tidsområde 

 eller blott till ett moment i det forflutna; /?) for fnllburdad 

 handling: sex tempora, respektive angifvande handlingen så- 

 som: 1) helt enkelt fullbordad (grek. aorist) , 2) fnllbordad och 

 upphafd (i vissa fall motsv. vart plnsqnamperf.) , 3) fnllbordad 

 och kvarstående till sitt resultat (perf.i, 4) fullbordad fore en 

 annan handling i forfluten tid (plusquamperf.), 5) fullbordad och 

 till sitt resultat upphafd fure en annan handling i forfluten tid, 

 6) fiktivt fullbordad. 



Af modi har santali 11 ett finit, 2) ett infinit, som snarare 

 utgor en hel modusgrupp for sig, 3) ett « konditionalt » , också 

 det utgorande en grupp med flere utgreningar, 4) ett »optativtn. 



Då vi nu gå att gifva en kortfattad redogorelse fur santal- 

 verbet , vilja vi af praktiska skål bdrja med «konjugationerna», 

 dårvid bånvisande till vidfogade skåmatiska ufversikt A, dår vi 

 fur ufverskådlighets skull upptagit hufvudformen såsom l sta kon- 

 jugation. 



J ) Benanininsen år ej tillfiedsstallande, men har dock har bibehållits i 

 brist på en fullt korrekt. 



Overs. OTer d. K. D. Vidensk. Selsk. Forh. 1892. 13 



