192 • Ernst Heuman. 



slå till honom ! Silpin sinkam : ) , stang dorren ! (Alla dessa 

 imperativer åro således kraftigare an motsvarande af hnfvnd- 

 formen: thirok'pe, dalerne, sinmel) Betydelsen kommer dårfor 

 ofta mycket nåra det tyska hin: Gidikafae, o er warf es hin». 

 Dohokam, «setze es hin« ! 



Skrefsrud anser, att i vissa fall åtminstone genom denna 

 form angifves, att den handlande likasom forebebåller sig ("reser- 

 verar sig" 2 )) det åndliga resultatet af handlingen, t. ex. sadom-e 

 kirinkat'koa, han kopte upp hast ar (vare sig for att sedan upp- 

 foda dem eller sålja dem). 



Innan vi ofvergå till karaktåriseringen af tempora och modi, 

 vilja vi något stanna vid de proiioininala infixen ooh suffixen, 



dårvid hånvisande till hvad- som redan ofvan nåmnts om deras 

 form : 



Det pronominala infixet har sin plats omedelbart efter 

 tempuskaraktåren, framfor verbets fmita modus-mårke ; t. ex. 

 dal-me-ae, dolket' -ko -ae. Undantag gora 5 te konjugationen, dår 

 infixet inskjutes omedelbart efter verbalstammen (t. ex. mp-me- 

 lagidok'kanako, de åro i begrepp at gripa dig), samt alla tem- 

 pora med sammansatt tempus-mårke ; infixet inskjutes i dessa 

 mellan tempus-inårkets båda led, t. ex. Kul bhidi-ye jomed-e-kana 

 [tempus-mårket år ef-ka?ia, hvars f ofvergår til d framfor in- 

 fixet e], tigern haller på at åta fåret. 



Vissa tempora hafva skiida former for att uttrycka, 

 huruvida handlingen direkt eller indirekt beror objektet. 

 I detta fall år pron. -infixet for båda formerna detsamma, nåm- 

 ligen det som annars brukas for direkt objekt. T. ex. Goro-at'- 

 me-aii, jag hjålpte dig. Nam-kef-me-an, jag fann dig. Hqho- 

 akaivaf-ko-an (m. dativ objekt), jag har kallat dem. Ael-akat'- 



1 ) e i me år hår elideradt. dårom mera nedan! 



2 ) Dåraf det namn, som S. gifvit formen. 



