Grammatisk Studie 6fvei Santal-språket. (93 



ko-an, jag har Betl dem. (D&remot: Grgrø-am-æi, jag skall 

 hjalpa dig; «ap'-m#-aA», de Bkola gripa <lii. r ; hghg-ako-aA, jag 



skall kalla dem o. s. \. med <»lika infil fur direkl och indirekl 

 objekt i tempora, dar tempus-markel i båda fall ar detsamma; 

 Baroni mera aedan!) 



Geni t i\ -in fixe n inskjiitas omedelbart efter objekts-inflxen, 

 eller, da dvlika saknas. efter tempus-karaktårcn. Vid sidan af 

 hvarandra kunna sålunda forekomma två infix: ett objekts- ocb 

 ett genitiv -inlix. dock aldrig mera! Ex. Gidra-n yoro-ako- 

 tama, (egl. i'Kindern ich werde den deinigen 1 1 e 1 fe n ■> > jag skall 

 bjalpa dina barn. Simdo okare-yem namkei -ko-tina? Hvar fann 

 du mina bons. Thenga-m at'ket'-tae-a? Forlorade du bang 

 kåpp? 



Om de suffigerade pronomina ar ofvan anmårkt, att de 

 enklitiskt ansluta sig till bvarje nurmast foregående ord, ocb 

 att de. blott då ett sådant saknas, suffigeras sitt eget verb. 

 Då bjålpverbet kan, vara, år predikat , suffigeras pronominet 

 dock alltid detla; t. ex. oka atoren kanam , från bvilken by 

 år du? 



Santalverbets tempora åro talrikare an de moderna ocb 

 klassiska språkens och sammanfalla sålunda naturligtvis icke 

 med dem vara sig till betydelse eller anvåndning. De benåm- 

 ningar dårfor, som vi i vidfogade skåmatiska ofversikt gifvit de 

 forrå, kunna ju ej vara fullt exakta, såsom vi nedan skola se. 



Ofvan hafva vi nåmnt, att verbets grundform år sub- 

 stantiv nm verbale af bufvudformen, såsom jom o (das) 

 essen» o. s. v. Af denna grundform bildas de sårskilda tempora 

 på foljande vis : 



I. Genom «finit-mårkets» (a) tillsåttande fås ver- 

 bets enklaste finita form, som uttryeker det till tiden obe- 

 s tårn da, obe grån sad e ocb dårfur nyttjas a) om hvad som 

 galler for a 1 1 a tider, år a 1 1 m å n g i 1 1 i g t . i likbet med 



