208 Ernst Heuman. 



och yngre broder om mumien med sockervatten. Jahå atore 

 gidrqe janamlenkhan , ona atodo chufok'a, ar jahåeak' orafcre 

 gidrqe janamena, ona orak" éhutok'a*. Hvarje by, i hvilken (si 

 quo in vico) ett barn fodts, blir orenad , och hvarje hus (egl. 

 cujuscumque in domo), i hvilket ett barn fodts, blir orenadt. 



Såsom vi af alla exemplen se , stikles korrelatet af ett de- 

 monstrativ-pronomen. 



V. Imperativ forekommer af två tempora, futurum och 

 aorist; futurets imperativ finnes af l sta , 3 dje och 5 te konjuga- 

 tionerna och utaf reciprokal- og reservativ-formen; aoristens 

 imperativ blott af hufvudformen i passiv (aor. II) och indirekt 

 medium; om aktiva formen dårtill, bildad med-/e-, se pagina 211. 

 Skilnaden i betydelsen mellan futurets och aoristens imperath 

 år, att den forrå uttrycker en befallning i allmånhet, vare sig 

 for alla tider eller speciellt for tillfållet, hvaremot aoristens 

 imperativ anger, att befallningen skall utforas fore något annat. 

 d. v. s. omedelbart ; den ståller således befallningen i relation 

 ti 11 något annat , tånkt eller uttaladt. T. ex. Hijuk'mp 1 ) , kom ! 

 Heclenme, kom forst (innan du gor något annat), kom genast! 

 Engam qpum ganaokinme, hedra dina furaldrar! Jirquanpe, 

 endeklia?ipe calafc'ma, hvilen Eder forst (aor. indir. med.), dårpå 

 mån I gå! Jagoarakae tahenpe , varen vakande (kontinuativt) ! 

 Hec'ocoaeme , låt honom komma! Dluri gidikatime, kaste bort 

 stenen. 



VI. Konjunktiv. Om vi till detta modus hånfora verbet, 

 då det utsåger något såsom tånkt, mojligt, ovisst, vi 11- 

 korligt, så bora vi såsom konjunktiv anse detta infinita 

 modus : 



1 ) då det fuljer efter de i n t e r r o g a t i v a och i n d e f i - 

 nita pronomina eller ad ve rb en i ofvannamnda (pag. 207 1 

 g e n e r e 1 1 1 - r e 1 a t i v a b e t y d e 1 s e. T. ex. Jahanak'e metape, 



J ) Stammen ar hec '; om dess forvandling i futur och daraf bildade tem- 

 pora se under ordbildninsen ! 



