210 Ernst Heuman. 



holopdo okoe ban boroak , kan; al fir en hapramkoaJc kiriqleka bare- 

 ko dibocoko, jivi botorteko dhakdhakaokok'a! * Hvem fruktar 

 val ide europeiska) domarenas låtta ed; man låte dem blott 

 svårja efter våra faders ed, så skulle de båfva af fruktan for 

 sit Uf! Hijuk'mae, må han komma, eller han må komma; 

 calak'mae, han må gå! 



4) Då det står i konditional betydelse vid k hg juk 

 (== dummodo , khajuk alo, eller ensamt alo (=dummodo ne, 

 modo ne). T. ex. LendeC Thgkurtj gcuradea: Amem meiankhan 

 ha&an rakap'kea, khajuk dak? ceianre horoe terigon*. Masken 

 svarade Tbakur: om du tillsåger mig, skal jag håmta upp jord 

 irakap' kea, I should bring up, se nedan!), om blott skoldpaddan 

 ståller sig ofvanpå vattnet. Niq kgmido tehengen sgia, khajuk 

 aloe dag , detta arbete skall jag i dag afsluta, blott det icke 

 rågnar [egl. han (e) vattnar, dag, af dak\ vatten]. 



5) Då det står i potential betydelse. Ex. Hgkimkoak" 

 rawal holopdo okoe baii borgalckan! Onate gohado cak" bako 

 bgtgrolc ! * Hvem fruktar val domarenas låtta (lindriga) ed! 

 Dårfor, hvi skulle man frukta att vittna ! — Såsom vi se, står 

 ban i dylika fall i betydelsen af obetonadt val (= latinets num). 



Vi hafva på tal om tempus-åndelsernas derivation ipag. 202) 

 påpekat, att i aoristtempus-karaktårerna kef och let\ ke och le 

 synas innebåra relation till det furflutna, ke till det nårmast, 

 le till det fjårmast liggande. Af båda bildas modala former. 

 Hvad forst angår ke bildas dåraf ett modus, som i vissa fall 

 motsvarar grekiskans optativ och anvåndes till att uttrycka 

 en modest fråga eller Onskan, dels ock i konditionala 

 efter sat ser om hvad som under vissa forutsåttningar skulle 

 intråffa eller hafva intråffat; samma form brukas hårvid for 

 nårvarande och forfluten tid. Detta ke, hvars e viker for passiv- 

 mårkets o och pronom.-infixets vokal . lågges omedelbart till 

 verbalstammen eller kausativ-mårket {oco) i hufvudformen , och 

 af detta så bildade modus forekomma inga sårskilda tempora. 



Ex. Thgkur lendefe hohoadea, metadeae: «Hasam rakapkea?« 



