Grammatisk Studk Dfver Santal-iprflkeL 215 



sahaotlan'iik'l/tfui Leret 'ha te hor tala talategei/e dartaba garjaoate.* 



Stundom då en bjørn ej långre kun hårda at (forCOljeUen), reser 



ban sig u|>|> \beret'kate) och springer .-in våg midt (fram) igenom 

 Tolket under brum mande. Tala birre kule odokok'a haiu/rauate, 

 midt i Bkogen kommer tigern fram under rytande. 



7. tora, som egentligen har betydelsen af samhorighet 

 och i denna betydelse forekommer sammansatt med vissa verb, 

 t. ex. sentorak'ae, han skall (gå) folja med; kicric iditoraeme, tag 

 klådnaden med (dig) hort. Såsom verbal- postposition har 

 den hetydelsen af samtidig h et och kan nårmast återgifvas 

 med : samtidigt med, så snart som (latinets simulac). Gramma- 

 tiskt anvåndes det på samma sått som kate, dock blott vid l sta 

 konjugat. T. ex. Ebhentora beret' me! Så snart du vaknar, stå 

 upp ! Nahåk 1 jugredo hor qdiko pocraakana, »kul, kul» anjom- 

 tora bhagoa tevenkateko dara *. Nu for tiden har folket blifvit 

 så fegt, så snart man hor (ropet) « tigern, tigern«, skortar man 

 upp sig och springer. 



Vi hafva nu genomgått verbet i allt våsentligt, och kunna 

 med afseende på språkets ofriga delar fatta oss kort. 



Konjunktioner och partiklar. 

 De viktigaste konjunktionerna åro 



a. Kopulativa. 



Ar, och; ho (enklitiskt), åfven, ock; ho — ho (båda enklitiskt 

 anslutande sig till de betonade orden), både — och, såvål — som. 



b. Disjunktiva. 



Se, eller; bando — bando, antingen — eller, motsvara såvål 

 aut — aut som sive — sive och, i indirekta frågesatser, utrum — an; 

 forbindes i de båda senare betydelserna i regeln med infinit 

 modus (se pag. 209) ; con— con (enklitiskt anslutande sig till dis- 

 junktionens hufvudmembra, se pag. 209), sive— sive, har en något 



Overs, over d. K. D. Vidensk. Selsk. Forh. 1892. 15 



