Grammatisk studie Dfvar Santal-språket. "Jl'.i 



tir, i't . båra i ena handen it.ev en kåpp. en lioki. Mperf, bara 

 på (upplyfta Data) banden silet hftnderna it. ex: e*l fat, en skål), 

 kiifiu), båra Lyftningøvis pfi MLdé hånderna It. ex. en sten), /?</, 

 båra lyftningama med båda båndéraa (alltid om tanga foremål)', 

 hobor, båra i ramnen. bhgrig , båra medelst ok eller stang ' \ i«l 

 hvars båda åndar bdrdér åro Påstade) pfi akseln eller naoken, 



Det ar gifvet, att ett sprak som detta skal vara iikt på 

 onomatopoetiska uttryek. En stor del af dem åro ett slags 

 dnhbelord och åndas ej sålian på någon af lialfkonsonanterna, så- 

 som : karac* kuruc', muluc muluc\ tghup' tqlup, sojhe mojhe, lido lodo. 



Ordsammansattninsien år en viktig faktor i satitalspraket. 

 Den sker helt enkelt genom de båda ordens sammanstållnintr 

 ntan naget binde-element, bvarvid postpositionerna bos nominet 

 och hos verbet konjngations- och tempnskaraktårer fbgas till 

 senare sammansåttningsledet; t. ex. mgnjhi-hopgn-ren orak'-hgr, 

 hof'dingssonens hustru (egl. hus-månskai ; durup '- hatar- akanae, 

 han har under tiden (hatar) satt sig ned. Sårskildt ålskar 

 gpråket att genom samman såttning af två verbalstammar åstad- 

 komma åskådlighet och fnllhet i uttryeket; hnfvudordet bildar 

 dårvid forrå sammansåttningsledet; t.ex. sap-sor (egl. fatta-nårma) 

 betjåna; laga-nir, jaga på flykt (nirok\ skynda); hoho-ggu, (kalla- 

 bringa) kalla hit (till den talandel; ggu år ett ytterst vanligt 

 sammansåttningsled i uttryek, som innebåra begrepp af rorelse, 

 for att beteckna denna rorelses riktning emot eller till den 

 talande ; lika vanligt år idi for att uttryeka riktning från den 

 talande, t. ex. hgbgr-idikedeae, han bar honom bort i sin famni. 

 Det finnes ock en del ord, som aldrig fbrekomma annat ån som 

 senare sammansåttningsled vid verbalstammar, forlånande hnf- 

 vudordet en viss nyancering eller utvidgning i betydelsen ; så- 

 dana åro stammarne ggt\ hot' (som bast återgifvas med adverbet 

 skyndsamt, snart), hatar ( = under tiden, så lange), op (som 

 angifver, att man efter att hafva fullbordat hufvudverbets hand- 

 ling låmnar objektet), bara (som angifver, att verbets handling 

 utfores utofver ett storre eller mindre område), tora (som an- 



