224 Ernst Heuman. 



går til halfvokal, nar vokal omedelbart dårpå foljer; t. ex. kom- 

 roya, ereya, gapawak" (af komro, ere, gapa) ; hoyok' 1 (af stam hoe), 

 betinawic" (af benao), bik'dqvfc (af bidqu). I senare fallet år det 

 ofta mycket svart att afgora, huruvida den senare vokalen vårk- 

 ligen ofvergår till halfvokal, om den icke snarare bibehållit sitt 

 vokalvårde och en ytterst svagt ljudande halfvokal intrådt emellan 

 den och foljande vokal; huruvida man således ortograflskt rik- 

 tigast bor skrifva: parhaoa eller parhawa eller parhaoiva (det 

 sista naturligtvis af praktiska skål forkastligt). 



Halfkonsonanterna ofvergå ofta, såsom vi ofvan nåmnt, 

 till fulla konsonanter af motsvarande klass , nåmligen k? till g, 

 c' till j, i' till d och />' till b. De ofvergå således ej till starka, 

 utan till svaga helkonsonanter. En sådan ofvergång sker en- 

 dast i verbet (ej i de ofriga ordklasserna), då halfkonsonanten 

 utgor verbalstammens slutbokstaf samt i tempuskaraktårerna 

 ef , kef , kat 1 , akaf , let\ af, de verbala fyllnadsstammarne got\ 

 hof, samt 5 te konjugationens lagif, åfvensom af intrans. -mårket 

 ok\ då det fbrdubblas till ogoti (iiljest icke). 



Såsom slutbokstaf 1) i verbalstammen (åfvensom i gof, 

 hof) ofvergår halfkonsonanten till full all tid framfor i- och e- 

 begynnande pronom.-infix och framfor passiv-mårkets ok\ ofta 

 framfor pronom.-suffixen me, ben, pe (i imperativ; dåremot icke 

 framfor dessa pronom. -former såsom infigerade) samt framfor 

 finita modus-mårkets och dativ-inflxets a, i hvilket senare fall 

 språket visar en beståmd tendens till forsvagning (ty halfkonso- 

 nanten år starkare an den fulla konsonant, til hvilken den ofver- 

 går) l ) ; dåremot bibehålles halfkonsonanten alitid framfor a- 

 begynnande tempuskaraktår, såsom akaf ,'akan^ 



2) i tempuskaraktårerna ef, kef, kaf, akaf, Uf, af 

 ofvergår halfkonsonanten till full konsonant alitid framfor i- 

 och g-begynnande infig. pronomen samt ofta M framfor finita 



x ) Enligt Skrefsrud har denna forsvagning utvecklat sig under de sista 15 

 — 20 åren; han bibehåller i skrift halfkonsonanten i detta fall, nåmligen 

 framfor a, skrifver således cefah af cef. 



