Grammatisk Studie 5f>er Santal-eprflket. 227 



Sanlali liknar salunda i sin salsbygirnad grekiskan med 

 dos sanimanstallning af hvaraiulra uiiderordnadc partiripial- 



satser. 



Då två eller flere samordnade verb med gemensamt subjekt 

 folja nåra på bvarandra , vare sig i korta bufvudsatser eller i 

 bisatser (inlinit eller konditional modus), kan ej blott det gemen- 

 sanima modusmårket, utan ock tempuskaraktiir och pronom.- 

 inflx, om gemensamma , utelemnas i det eller de foregående 

 verben och tillfogas det sista såsom gemensamt for dem båda 

 eller alla. T. ex. Deko liopondo aleho bogeteko repec arko kq- 

 plumquocoyet'lea *. Hinduerna komma åfven oss att svårligen 

 rofva ocb tvista inbordes (bar åro kausativformmårket, tempus- 

 karaktår, pronom.-inflx ocb finita rnodusmårket — oco-yet'-le-a — 

 gemensamma for båda verben). Jahae hor daiigrae siyoc seye 

 dalgoc lekhanle halaocoyea *. Om någon plojer ihjål eller slår 

 ibjål en oxe, så låta vi bonom betala (-lekhan år bar gemen- 

 samt). Okoe kurihopon jaher darereko deckqilen, se hororak'- 

 reak' bhitqrteko bolokqilenkhan , onkodo dåre lagaoakoa*. Flic- 

 kor, som forsyndat sig genom att klåttra upp i offerlundens 

 tråd eller intrånga i annan mans hus-helgedom, ålågges for- 

 soningsoffer (hår år -khan gemensamt; observera for ofrigt 

 sammansåttningarne deé-kcii, bglg-kqi, «klåtter-synda», "intrångs- 

 synda»). 



Tillågg till ordbildningen. 



Språkets formåga att bilda verb af alla mojliga ord direkt 

 genom tillågg af finit-modus-mårke eller intransitiv-mårke eller 

 kausativformens mårke eller tempuskaraktår eller någon af de 

 verbala postpositionerna, har visserligen kunnat ses af åtskilliga 

 ofvan anforda exempel. Vi vilja dock, på samma gang vi på- 

 peka denna furmåga, ytterligare belysa saken med några exempel. 

 Af negationen ban t. ex. blir sålunda: banket' ae, han nekade; 

 banadinae, han nekade (= forvågrade) mig; alom baria, neka ej. 

 Af dea , rygg: deaadinae, han vånde mig ryggen. Af haram, 



