228 Ernst Heuman. 



gamma! man: haramok' 'kanae , han blir gammal; haramlenenec 

 bujem nama, forst når dn bilfrit gammal, skal dn få forstand. 

 Thakursec'akanae, Thqkur sej ok: kanae (af Thqkur- sec , åt Thaknr 

 till), han bar vandt sig, han vånder sig till Thaknr. Sana- 

 kefme-leka-akafqn, jag har gjort, så som dn bnskade. 



Accent oeh Kvantitet. 



Vi hafva ofvan nåmnt , att hvarje vokal kan till kvanti- 

 teten vara lang eller kort. Lang år den i regeln i enstafviga 

 ord, ntom då dessa åndas på någon af halfkonsonanterna; 

 t. ex. dår, hår, nåm, så, nel, er, se, råt, nlr, hor, qt, ho, num 

 etc, dåremot: mat\ rak", sec, mtt\ hof, ut\ etc. Om åter ett 

 en staf vigt ord med lang vokal fbrvandlas till tvåstafvigt oxytonon 

 (genom åndelsetillågg) , fbrkortas stamvokalen ; sålnnda: harok, 

 nlrok\ nelok 1 (men mra, nela, ty accenten kvarstår hår på stam- 

 stafvelsen). Accenten ligger i två- eller fler-stafviga ord med 

 vokaler af olika kvantitet på den långa stafvelsen, t. ex. johar ( w _?_), 

 bakher (o — ), agu (^ j_), kqphqriqu (^ o _ _L), bhqiqdi (j_ _ _), 

 cumqurq (^ _l ^). Åro dåremot båda eller al la stafvelserna af 

 samma kvantitet, fbrdelas accenten nåstan fullståndigt lika på 

 de olika stafvelserna (med en ringa tryekning på den forstå), 

 nndantagandes då nltima åndas på halfkonsonant, som ali- 

 tid drager accenten till sig, når den hor till stammen samt i 

 intransitivmårket ok' (dåremot icke i tempnskaraktårerna på £). 



T. e\. qimqi (s ), kqumqu (_? ), gapa (^ _) , seta (^ w ); 



setak' (_,^), capaC (^ ^) , jokhec (^ L), senoF ( w ^J\ (men: 

 senakana J-^.^^, jmfr. ofvan); dqrkefa (_?__,_), namefa 

 (j- o ^). Tempnskaraktåren akaf fbljer regeln for bisyllaba 

 (således o^), och dårmed sammansatta verbalformer folja 

 regeln for composita, som år, att hvarje sårskild samman- 

 såttningsdel behåller sin nrsprungliga accentuering; hufvnd- 



