34 Odin T. Christensen. 



nitrat; Opløsningen indeholdt altsaa Lu teochromchlorid , 

 Cr6NH 3 Cl 3 . I de Forsøg, jeg hidtil har udført, har Hoved- 

 produktet ved Reaktionen altid været Purpureochlorid, men den 

 Mulighed er ikke udelukket, at man vil opnaa at kunne regulere 

 Processen saaledes, at der dannes mere Luteosalt. 



Den omtalte Reaktion hindres i høj Grad ved Nærværelse 

 af Vand; tilsætter man en ringe Mængde Vand til Chromchlo- 

 ridet, inden man ved almindelig Temperatur overhælder det 

 med flydende Ammoniak, indtræder der ingen eller meget svag 

 Reaktion. Nærværelsen af visse Ammoniaksalte synes undertiden 

 at modificere Reaktionen. 



Det havde nu sin Interesse at undersøge, ved hvilken Tem- 

 peratur tør, luftformig Ammoniak begynder at paavirke violet 

 Chromchlorid; ved almindelig Temperatur bemærker man ikke 

 nogen saadan Indvirkning; afkøler man Chloridet i en Rlanding 

 af Kogsalt og Sne , idet man samtidigt leder en Strøm af tør 

 Ammoniak hen derover, foregaar der tilsyneladende heller ikke 

 nogen synderlig Virkning; udtrækker man imidlertid, efter at 

 Indvirkningen har været fortsat i nogen Tid, Chromchloridet 

 med Vand, finder man, at der dannes et svagt rødligt Udtræk, 

 der dog kun indeholder meget lidt i Opløsning; Indvirkningen 

 er altsaa begyndt. Anvender man en Temperatur paa c. ~ 30° 

 (2 Dele kryst. Chlorcalcium -f 3 Dele Sne), bliver Indvirkningen 

 stærkere men dog langsom og ikke betydelig ; man faar et 

 stærkere farvet, rødt, vandigt Udtræk, der med Salpetersyre 

 giver et rødt Bundfald. Det synes herefter klart, at den stærke 

 Indvirkning først foregaar ved Ammoniakkens Kogepunkt, og at 

 Virkningen ophører saavel ved lave Temperaturer omkring 

 -h77° som ved højere Temperaturer omkring 0°. 



I den omtalte Proces haves altsaa et Exempel paa en Re- 

 aktion , der kun finder Sted indenfor forholdsvis snevre Tem- 

 peraturgrænser. 



