Om et nyl Elektrometer [03 



For al forstaa Brugen af Apparatet \il jeg beskrive, hvor- 

 ledes jeg benytter det. Et ikkumulatorbatteri af 18 Elementer 

 forbindes i Midten med Jorden. Fra dets positivt' Pol fører en 

 Ledning til Pladen A ; ligeledes forbindes li med Batteriets 

 negative Pol. Fr Batteriets Spa-mlingsforskel V (i Virkeligheden 

 omtrent 90 Volt), saa vil Spændingsforskellen mellem A og B 

 være lig V eller omtrent i',, 300 elektrostatiske Spændings- 

 enheder. Forbindes nu C og D gennem Ledningerne G og H 

 indbyrdes og med Jorden, saa vil Franklinstavlen CD være i 

 Ligevægt. Forbindes derimod c med den positive d med den 

 negative Pol af et galvanisk Batteri, saa vil Tavlen CD dreje 

 sig i den ved Pilen angivne Retning. 



1 Hovedtrækkene er Apparatets Teori meget simpel. \ i 

 antage, at de to Plader A og B ere saa store, at den elek- 

 triske kraft F u mellem dem er konstant; kaldes Afstanden 

 mellem dem a, deres Spændingsforskel i absolut elektrostatisk 

 Maal V , saa er F a = V . Vi tænke os nu C og D er- 

 stattede af to Lag af Elektricitet med Overfladetæthed ^c^; er 

 S Arealet af Tavlen CD, saa er det Moment, der drejer Tavlen, 



M = F aa'S, 



naar a' er Afstanden mellem de elektriske Lag. Nu er den 

 elektriske Kraft i Mellemrummet F = irza, Spændingsfor- 

 skellen mellem Lagene kaldes P, hvor V = Fa. Altsaa er 

 V = 'trtaa' og altsaa 



F n SV SVV n 



31 == 



o___ _ ° 



4tt 4:7ra 



Man kunde nu spørge, om denne Beregning ogsaa gælder 

 under de ovenfor angivne Forsøgsbetingelser. I Hovedsagen 

 \il dette være Tilfældet. De elektriske Kræfter, der virke paa 

 Pladerne C og D (Fig. 1), ere nemlig bestemte ved Spændings- 

 forskellene V og V alene, hvilket tydeligst fremgaar deraf, at 

 Maxwell har paavist, at de Kræfter, der virke paa en Leder i et 

 elektrisk Felt, kunne betragtes som hidrørende fra Spændinger 



