Bemærkninger om Vedelspang-Stenenea Tid. 129 



|i u s i « med Enkeltlyd » lige overfor Glavendrup- og Vedelspang- 

 Stenens pausi »med Tvelyd«; men Beviset taber rigtignok sin 

 hele Betydning, naar vi husker, at den stdrre Jællinge-Sten 



atter har |»ansi. Hole denne Sag er nu i sig selv saare sim- 

 pel ; men det er ganske vist lykkedes Prof. M. ved sin Frem- 

 stilling al forvirre den i boj Grad. Den rette Forklaring har 

 jeg allerede antydet i «I)ie Kunensebril'l» S. 324 I'., hvor jeg 

 udtaler, al Skrivemaaden med n for ældre au i Heglen viser, 

 at den gamle Tvelyd (au) er bleven Enkeltlyd (ø); men, tilføjer 

 jeg, »man maa dog snarest antage, at Tvelyden endnu er be- 

 varet i bu si paa den mindre Jællinge-Sten ligesom i pausi 

 paa Gunderup- og Skivum-Stenen (to jyske Stene fra Begyn- 

 delsen af det 10de Åarh.), hvorimod bausi paa den stdrre 

 Jællinge-Sten omvendt snarest har lydt pé>si». Ganske som 

 Danevirke- og Hedeby-Stenen skriver taupr = dødr med Be- 

 varelse af den gamle Retskrivning, hvor andre samtidige Ind- 

 skrifter bruger tupr, saaledes har den større Jællinge-Sten 

 bevaret den gamle Skriveinaade bausi i samme Betydning 

 som andre samtidige Indskrifters bus i o: fød. Derimod anser 

 jeg omvendt den mindre Jællinge-Stens bu s i for at betegne 

 påwd, da Tvelyden uden Tvivl endnu var tilstede, dengang 

 Jællinge-Stenens Indskrift blev ristet. Prof. M. vil naturligvis 

 erklære dette for en urimelig Antagelse og spørge mig, hvad 

 der da kunde bevæge den gamle Runerister til at hugge u, 

 naar han mente au. Jeg skal herpaa svare, al det for at kunne 

 domme rigtig om en Form i en Indskrift ikke altid er nok at 

 vide, hvad der staar i Indskriften; men det er i mangfoldige 

 Tilfælde lige saa vigtigt at vide, hvorledes vedkommende 

 Form er indhugget. Naar jeg nu fremlægger den til mit Rune- 

 værk udførte Tegning af den mindre Jællinge-Sten . vil mange 

 af Tilhørerne sikkert strax uden min Forklaring forstaa , hvor- 

 for Runeristeren her bar hugget bu s i for bausi — ganske 

 simpelt af den Grund, at der ikke var Plads til bausi, naar 

 Runerne ikke skulde stilles alt for tæt ved hinanden, og bele 



