bemærkninger Vedelspung-Steiienea Tid. I ;'. | 



\iklcL. paa del bestemteste maa modsige dette. Tryggevælde-, 

 Glavendrup-, Ronninge-Stenen "^ hele den Gruppe danske 

 Stene, der tilhører Tiden mellem 900- -935 (mindre Jællinge- 

 Steni, har deres karakteristiske Kendetegn, hvorved de adskiller 

 sig fra alle Mindesmærker, der Falder mellem 950 (Vedelspang- 

 Stenenej 980 istorre Jællinge-Sten). Bl ganske andet SpOrgs- 



nia.il. s ikke har mindste Betydning for den Sag, vi her 



undersøger, og som jeg derfor ikke skal dvæle nærmere ved, 

 er det. om Tryggevælde- eller Glavendrup-Stenen er ældst, og 

 hvilken aldersforskel der maa tænkes mellem dem, naar bægge, 

 som jeg har formodet, er rejste af samme Kvinde efter hendes 

 to Mænd. At Tryggevælde- og Glavendrup-Stenens Ragnhild er 

 samme Person, kan jo dog aldrig blive andet end en For- 

 modning, og selv om del kan være smigrende for mig, at 

 Prof. M. behandler min Formodning som sikker Kendsgarning, 

 er det tryggest, hvor Talen er om ganske nhekendte Personer 

 i Runeindskrifterne, altid omhyggelig at holde Formodning og 

 Kendsgærning ude fra hinanden. Selv om jeg nu har Ret i 

 at anse Tryggevælde- og Glavendrup-Stenens Ragnhild ftir 

 samme Person , kan det kim gennem en ny Formodning godt- 

 gdres, al hun ogsaa har været gift to (lange. Sikkert er det 

 kun. at hun har været gift med Gunnulv, som hun paa Trygge- 

 vælde-Stenen kalder «sin Mand». .Men Glavendrup-Stenens 

 Indskrift: "Ragnhild satte denne Sten efter Alle Sålvegode ... 

 Alles Sonner gjorde denne Hoj efter deres Fader og hans Kone 

 efter sin Mand- siger jo ikke udtrykkelig hverken at Ragnhild 

 er Alles Kone. eller at Alles Sonner ogsaa er Ragnhilds Sonner. 

 Rægge Dele anser jeg dog for hojst sandsynligt. Derimod 

 er det kun Prof. VI., ikke Glavendrup-Stenens Indskrift, der 

 gor Ragnhild til o Moder til voxne Sonner«. Hvis Ragnhild 

 er Alles Hustru og hans Sonners IVloder, afgiver Indskriftens 

 hele Form efter min Mening tvært imod et sikkert Revis tor. 

 at Sonnerne endnu var smaa og umyndige, da Stenen rejstes. 

 Det kan meget godt ha\e været to Sonner paa f. Ex. to til tre 



