132 Liulv. Wimmer. 



Aar. Alen saa falder rigtignok ogsaa Prof. M.s Bevis for, at 

 der maa ligge mindst 20 Aar mellem Tryggevælde- og Glaven- 

 drnp-Stenen. 



Jeg har hermed prøvet alle de Beviser, som Prof. M. har 

 anført til Støtte for, at Vedelspang-Stenene lige saa godt kan 

 henføres til Begyndelsen som til Midten af det 10de Aarh., og 

 jeg haaher, at det er lykkedes mig at paavise l holdbarheden 

 af dem alle. I og for sig kunde det jo synes at være en Sag 

 af temmelig underordnet Betydning. Som jet: fremhævede i 

 Begyndelsen af mit Foredrag , er dette Sporgsmaals Besvarelse 

 dog af overordenlig Vigtighed for mig. Saa fremt Prof. M. 

 nemlig havde Bet i sine Betragtninger, vilde der være tilføjet 

 hele den videnskabelige Methode, hvorpaa jeg har bygiret Ord- 

 ningen og Behandlingen af Mindesmærkerne i mit Rune værk, 

 et Grundstød , som vilde bringe den hele Bygning til at vakle. 

 At Prof. M.s Angreb ikke har l'ormaaet dette, trøster jeg mig 

 til at have godtgjort. 



Jeg skal da til Slutning endnu kun med et Par Ord søge 

 saa kort og klart søm muligt at fastslaa Besultaterne af de 

 liemærkninger , som Prof. M.s Anmeldelse har fremkaldt fra 

 min Side. I Modsætning til Prof. M.s Overbevisning, »dass 

 YY. selbst, wenn er meine bistorische dariegung in der haupt- 

 sache sollte acceptieren kunnen, in den runen- und spraeh- 

 formen der beiden denkmaler nichts linden wird, das die anset- 

 zung derselben bald nacb 915 oder um 920 verbote». har jeg 

 altsaa vist, at Bune- og Sprogformer ikke paa nogen Maade 

 tilsteder at henføre Vedelspang-Stenene til den Tid, som Prof. 

 M. ønsker. Hvis Prof. M. derfor havde Bet i sin historiske 

 Udvikling, var der for mig kun én Udvej, som jeg ikke vilde 

 betænke mig paa at vælge. Jeg maatte sige: da Bunestenenes 

 Gnupa umulig kan være Prof. M.s Gnupa I p: Adams Chnob), 

 maa han altsaa være Prof. M.s Gnupa II (o: YYidukinds Chnuba, 

 Sagaens Gnupa). Men Stenenes Vidnesbyrd vilde nødvendigvis 

 kræve, at \i efter Gnupall ogsaa maatte indsætte en Sigtrygg II, 



