1 o(> J. Steenstrup: Det store SøJvfund ved Gundestrup li Aarshrd.) 1891. 



baade de lange og de korte, bære saa umiskendelige Spor, 

 harmonere kun daarligt med den Forestilling, at de i Forening 

 oprindeligen havde dannet eet Kar, selv om det kun var et 

 Skue kar til et Tempel eller en anden Helligdom. Men nær- 

 mere ligger ogsaa, efter min Mening, Antagelsen af en ganske 

 anden Sammenhæng mellem disse Dele. 



De nævnte Forhold ved Pladerne og Relief-Figurernes 

 Stilling paa disse stemme netop godt med den i Orientationen 

 udtalte Opfattelse, at Pladerne ere Led af sædvanlige Friser 

 eller Bælter om de snart prismatiske, snart cylindriske Partier 

 af Søjlerne i Templernes Portaler og Haller, eller i Dagope- 

 Helligdommenes Gærdegaarde («?ws»). Da Sidefladerne af de 

 6-, (S- eller flersidede Søjler snart ere konvexe, snart konkave, 

 og i begge Tilfælde meget ofte udsmykkedes med udskaarne 

 eller udmejslede Relieffigurer ok disse just staa saa kraftige 

 i Hul-Reliefferne, er det en Selvfølge, at naar de udførtes i 

 Guld, Sølv eller andre Metaller, maatte disse Søjlefladernes 

 Metalbeklædninger vise flui-Reliefftgurerne staaende paa Metal- 

 pladernes svagt indad bøjede Flade; de almindelige Høj- 

 relieffer paa svagt konvexe eller udad bøjede Krumflader. Det 

 bør herved ikke blive ubemærket, at efter nøjagtige Afbildninger 

 af slige Søjler fra Templer og Helligdomme, hvoraf endog et 

 større Antal ere tagne fotografisk, ere Søjlernes konkave 

 Prismeflader i Reglen bredere end deres konvexe, og de til- 

 svarende Metalbedækningers Længde vil derefter være længere 

 eller kortere. Fordelingen af Længdemaalene paa vort Sølv- 

 funds Plader i de to Grupper, svarende til deres Relieffigurers 

 Stilling paa en svagt konkav eller svagt konvex Baggrund , kan 

 vel allerede heri linde sin tilstrækkelige Begrundelse. 



