Larverne af Slægten Icllius. 17:', 



Schiødtes Beskrivelse og afbildninger, viste del >in nu, al der 

 maatte være to Mer blandede 9ammen, en kortere, mere ro- 

 bust, svarende til Schiødtes Habitus-Figur, Fig. i, og en mere 

 langstrakt, smækrere Form. Det viste sig al være lel al skille 

 de i«» Former alene frier deres Habitus, og den sidstnævnte, 

 mere langstrakte Form var <len talrigste omtrenl i Forhold som 

 7 til 2. Efter Talrigheden al dømme var det ogsaa rimeligst, 

 at don smækre Form var Ae. fasciatus, men mere end Sand- 

 synlighed havdes der ikke derfor, indtil Museet kort Tid efter 

 den foreløbige l ndersøgelses Afslutning modtog af lir. Dr. phil. 

 \ iggo Poulsen nogle Coconer af sammenlimet .lord. som havde 

 tjent ^ciliu s- Larver til Puppeleje. 1 disse Coconer fandtes 

 nemlig de afskudte Larve- og Puppehude af Acilier, og i den 

 ene af dom tillige Resterne af Imago, hvilke Rester vare, sam- 

 deles kendelige og tilstrækkelige til at sikre bestemmelsen af 

 \rlen som Acilius sulcatus. Den bag Imago liggende afskudte 

 Larvehud viste de for vor langstrakte Form karakteristiske 

 Artsmærker, og saaledes kunde denne med al ønskelig Sikker- 

 hed bestemmes efter Imago som Ae. sulcatus, og med det 

 samme maatte den mere robuste Form bestemmes som vor 

 anden Art, Ae. fasciatus. 



En af de første Familier, som Schiødte hearhejdede i sit 

 Larvearbejde. er \ andkalvene (Dytiscidæ, bos Schiødte Dytisci), 

 Nat. Tidsskr. 3. R., 3. 15. p. 154— 188, Tab. III VIII, og da han 

 tog Familien i dens gamle Udstrækning, optog han ogsaa i 

 den den fra de øvrige Former saa afvigende Slægl Haliplus. 

 Dog, da han i A arenes Løb blev kendt med de forunderlige 

 Larveskikkelser til Slægterne Pelobius (Hydrachna) og Cnemi- 

 dotus, som dengang uden Modsigelse regnedes til Dytiscidæ, 

 saa han snart, at disse to Slægters Larver aldeles sprængte 

 den gamle Familieramme, og han opstillede derfor indenfor 

 den gamle Familie tre nye, sidestillede Grupper: Pelobius, lla- 

 liplini og Dytisci, Nat. Tidsskr. 3. IL. <S. IL. p. 176— 77. Dia- 



