17 (S Fr- Meinert. 



Mandibulæ absque penicillo. 



Ad marginem anteriorem prostemi duæ series squamarum 



petiolatarum. 

 Ungiiiculi impares. 



Til Grund for Slægtskarakteristiken ligger foruden de to 

 danske Arter en halv Snes Larver, tagne af mig i Venezuela i 

 1891; de største af dem synes at være fuldvoxne, og i saa 

 Tilfælde maa Arten være betydeligt mindre end de danske, men 

 at bestemme denne har været mig umuligt, saa meget mere 

 som jeg ikke paa de forskellige Steder i Venezuela, hvor jeg 

 har taget Larverne, har truffet nogen fmago af denne Slægt. 



Hovedet er noget fladtrykt, af en langstrakt Form ; Siderne 

 konvergere mer eller mindre bagtil og ere svagt rundede. Paa 

 Indersiden af Hovedet, men nær Siderandene, gaar en skarp 

 Kam eller Køl, som udspringer fortil ovenover Ojnenes underste 

 Ocel og fortsætter sig bagtil under de to bageste Oceller. 

 løbende i en noget buet Linie henimod Hovedets Rod. I 

 Renden, som indadtil begrænser Kolen , findes indadtil en 

 Række af Torne, spinulæ s. aculei; disse Torne træde tydeligt 

 frem, naar Hovedet ses fra Siden; de ere temmelig lange, som 

 oftest af lige Længde, men ikke sjeldent ere de bageste dog 

 endel mindre end de forreste. Antallet af dem kan sættes fra 

 henimod en halv Snes (den venezuelanske Art) til 13 — 11 Stykker 

 (de danske Arter). Hos de spæde og meget unge Larver mangle 

 saavel Køl som Torne, og først i tredje Larvestadium optræder 

 en tydelig Køl med en Række af temmelig svage, tynde Torne, 

 som dog i Antal synes ikke at staa tilbage for de voxne 

 Larvers. 



Rundskjoldets Forrand danner en svagt buet, noget hvælvet 

 Linie, og er i selve Randen besat med fem til sex saa temme- 

 lig i Quincunx stillede Rækker af Knuder; hver Knude bærer 

 en tilleddet eller indplantet bladagtig Børste. Rorsterne i de 

 bageste Rækker ere temmelig smalle og korte, men fortil blive 



